Справа № 161/1057/25
Провадження № 2/161/1500/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шестерніна В.Д.,

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

21.01.2025 представник Пилипчук А.С. в інтересах ТзОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 20.02.2023 між ТзОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений кредитний договір №20.02.2023-100000383, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 11 000 грн. на строк - 70 днів, процентна ставка - 1,2 % за 1 день користування кредитом.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, кредиту не повернула, проценти за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим у неї станом на 20.01.2025 утворилася заборгованість в розмірі 19 123,82 грн., з них: 10 636,07 грн. - тіло кредиту, 8 487 грн. - проценти.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також покласти на неї судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

19.02.2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому фактично визнала позовні вимоги в розмірі 15 261,89 грн. (із заявлених 19 123,82 грн.).

Врахуванню підлягають сплачені нею грошові кошти в розмірі 3 861,93 грн.

Реальна річна процентна ставка в розмірі 2,1732% є значно вищою за середньоринкові ставки, що може свідчити про наявність несправедливих умов кредитного договору.

Просила суд врахувати сплачені нею грошові кошти в розмірі 3 861,93 грн. та відкоригувати (зменшити) заборгованість за кредитним договором.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 22.01.2025 позовну заяву залишено без руху.

03.02.2025 позивач усунув зазначені недоліки позовної заяви.

03.02.2025 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

14.02.2025 відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Це право було реалізоване нею 14.02.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (включила його в текст відзиву на позовну заяву).

Оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Щодо клопотання про витребування доказів

19.02.2025 відповідачка ОСОБА_1 подала клопотання про витребування оригіналів всіх електронних доказів (включила його в текст відзиву на позовну заяву). Суд відхилив це клопотання з огляду на такі мотиви.

За встановленими судом фактичними обставинами відповідачка за допомогою одноразового ідентифікатора (кода) підписала заявку, сформовану на сайті позичальника, як кредитодавця, після ідентифікації її, як позичальника, обрання нею конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовану на сайті кредитодавця.

Крім того, паперові копії електронних доказів як додатки до позовної заяви надсилалися позивачем відповідачці 15.01.2025 (а.с. 8-9) та були отримані нею 03.02.2025.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Суд також враховує суперечливу поведінку відповідачки, яка, заявляючи таке клопотання, водночас не заперечує фактів укладення спірного кредитного договору та отримання грошових кредитних коштів за ним.

ІV.Фактичні обставини справи

20.02.2023 ТзОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали електронний кредитний договір №20.02.2023-100000383, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця в загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаному при його ідентифікації на сайті (а.с. 15 зворот - 21).

Основні умови кредитування згідно кредитного договору №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023:

- кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти));

- кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти));

- дата надання/видачі кредиту: 20.02.2023 (п. 1 Заявки);

- сума кредиту: 11 000 грн. (п. 2 Заявки);

- строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання (п. 3 Заявки);

- дата повернення (виплати) кредиту - 30.04.2023 (п. 4 Заявки);

- період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (п. 5 Заявки);

- процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 7 Заявки);

- процентна ставка «Стандарт» - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 8 Заявки);

- проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (п. 9 Заявки);

- комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 1 650 грн. (п. 10 Заявки).

20.02.2023 ТзОВ «Споживчий центр» надало (перерахувало) ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 000 грн. (квитанція від 20.02.2023, а.с. 22).

05.03.2023 ОСОБА_1 сплатила ТзОВ «Споживчий центр» грошові кошти в розмірі 3 861,93 грн. як оплату за кредитним договором №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023 (квитанція від 03.05.2023, а.с. 57).

За розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023 становить 19 123,82 грн., з них: 10 636,07 грн. - за тілом кредиту, 8 487,75 грн. - за процентами за користування кредитом (довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, а.с. 10).

Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідачка не подала.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, у тому числі, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023 в електронному вигляді. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти, однак їх не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023 становить 19 123,82 грн., з них: 10 636,07 грн. - за тілом кредиту, 8 487,75 грн. - за процентами за користування кредитом.

Суд відхилив аргумент відповідачки про необхідність коригування (зменшення) розміру заборгованості, оскільки сплачені нею грошові кошти в розмірі 3 861,93 грн. були враховані позивачем у розрахунку заборгованості (детальний розрахунок заборгованості а.с. 33-35).

Отже, розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачкою.

Суд також відхилив аргумент відповідачки про ймовірну («може свідчити») несправедливість умов кредитного договору в частині положень про реальну річну процентну ставку. По-перше, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). По-друге, відповідачка не довела обставину перевищення реальної річної процентної ставки середньоринкових ставок, не пояснила в чому полягає несправедливіть умов кредитного договору в контексті як цієї стверджуваної нею обставини, так і факту добровільного та свідомого укладання нею кредитного договору на запропонованих умовах. Суд таких обставин не встановив.

Суд висновує, що права позивача є порушеними, а відповідачка є відповідальною за це. Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

VI.Судові витрати

Враховуючи результат вирішення спору, беручи до уваги, що відповідачка є законним представником дитини з інвалідністю (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 27.12.2016, а.с. 51, посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.07.2019, а.с. 53, висновок ЛКК №43 від 05.02.2025, а.с. 54), керуючись ст. 141 ЦПК України, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає, що понесені позивачем у зв`язку з поданням позовної заяви судові витрати в розмірі 2 422,40 слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд залишає без розгляду відповідне клопотання відповідачки, оскільки вона звільнена від сплати судового збору в силу прямих приписів закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.02.2023-100000383 від 20.02.2023 в розмірі 19 123,82 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять три гривні, 82 коп.), з них: 10 636,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 487,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 коп.), сплачений згідно платіжної інструкції №СЦ00001732 від 17.01.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного тексту рішення суду - 25.02.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін