ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1856/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: купівлі-продажу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвоката - Бєлокриницького Артема Олександровича на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року, у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів до договору від 29.10.2021 року, укладений на об`єкт - однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , кадастровий номер будівельної ділянки :08:002:0006 укладеного між нею та ОСОБА_1 ; стягнути на її користь з ОСОБА_1 424 512 грн, які були сплачені в якості авансу (предоплати) за цим договором.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21 листопада 2024 року справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова за місцезнаходженням спірної квратири.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Бєлокриницький А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що предметом спору є вимоги пов`язані зі стягнення з відповідача грошових коштів, та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, та не стосуються вимог щодо нерухомого майна, що є підставою для передачі справи з одного суду до іншого у зв`язку з виключною підсудністю.

Вважає, що спір виник не в межах вирішення долі нерухомого майна, а як наслідок відшкодування шкоди, що в свою чергу не є позовом, що виник із приводу нерухомого майна.

Вказує, що оскільки попередній договір від 29 жовтня 2021 року не передбачав передачу нерухомого майна, а лише визначав у майбутньому побудувати квартиру та намір укласти основний договір купівлі-продажу, відсутні підстави до даних правовідносин застосувати правило виключної підсудності.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Передаючи справи до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю, суд зазначив, що позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів до договору від 29.10.2021 року, укладений на об`єкт однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , кадастровий номер будівельної ділянки :08:002:0006, що територіально знаходиться у Шевченківському районі м.Харкова.

Зазначає, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , знаходиться на території Шевченківського району м.Харкова, отже відноситься до територіальної підсудності Дзержинського районного суду м.Харкова, тобто не належить до підсудності Московського районного суду м.Харкова.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним правилом позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, встановлюють виключну підсудність справи та передбачають, що позов, який виникає з приводу нерухомого майна, пред`являється за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У разі конкуренції підсудності справи, наявності у позивача відповідної альтернативи щодо вибору підсудності справи, перевагу має виключна підсудність і в разі наявності підстав для такої справа розглядається судом за правилами саме виключної підсудності.

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу безспірне право обирати підстави, предмет позову, його вмотивування відповідними фактами, обставинами, нормами права, в тому числі, пред`явлення саме в контексті захисту прав споживача та на захист таких права, належить позивачеві і не може заперечуватися як таке.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, правила ст. 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлені вимоги позивача пов`язані із вирішенням спору щодо наслідків недійсності договору стосовно нерухомого майна ,а отже пов`язано той факт, що будинок не збудований не змінює характер спору, який стосується майнових прав сторін цієї справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для передачі справи до Дзержинського районного суду м.Харкова за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала про передачу справи до іншого суду постановлено з додержанням норм процесуального права, тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвоката - Бєлокриницького Артема Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Н.П.Пилипчук

О.Ю.Тичкова