Справа № 302/207/25
Провадження № 2/302/150/25
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

(у повному обсязі)

10.03.2025 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя Кривка В.П.,

з участю: секретар судового засідання Липей В.В.,

позивач- ОСОБА_1 ,

представник позивача- адвокат Шишола В.М.,

малолітня дитина - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2025 року в інтересах ОСОБА_1 його представник-адвокат Шишола В.М. звернувся до суду з вищенаведеним позовом, який обґрунтував таким. 05.12.2023 року сторони розірвали шлюб. У сторін у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Менший син сторін, ОСОБА_2 , є малолітньою дитиною, який зареєстрований та проживає разом з позивачем у АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу відповідачка змінила місце свого фактичного проживання, переїхавши жити до іншого чоловіка, однак їхній малолітній син ОСОБА_2 за його власної згоди і без будь-якого фізичного чи психологічного тиску залишився проживати разом з позивачем. Таким чином, обов`язки по вихованню сина та витрати стосовно його матеріального й фінансового утримання повністю залишилися на позивачу, його батькові. Припинення шлюбних відносин з відповідачкою стали для малолітньої дитини, зважаючи на її малолітній вік, нелегким випробуванням, що виражалося в тому, що вона через психологічну травму не бажала навіть спілкуватися з матір`ю. Позивач з 2000 року займається підприємницькою діяльністю, має стабільний фінансовий дохід, що дає йому можливість на належному рівні забезпечувати матеріальні та духовні потреби дитини. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 з позивачем розглядалося на засіданні Виконавчого комітету Пилипецької сільської ради, як органу опіки та піклування, за результатами розгляду якого було прийнято рішення від 04 лютого 2025 року за №5, яким було визначено місце проживання дитини з батьком, тобто позивачем. Сторона позивача вважає, що малолітній ОСОБА_2 повинен проживати разом з батьком, позивачем, для забезпечення його виховання та нормального розвитку.

Сторона позивача в підготовчому судовому засіданні висловила прохання винести рішення в справі про прийняття визнання позову відповідачкою і повне задоволення позовних вимог з огляду на позицію відповідачки за змістом відзиву на позов.

Сторона відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відзивом на позов з позицією відсутності заперечень проти задоволення позовних вимог, визнання обґрунтованості заявлених позивачем вимог та погодженням з обставинами, які викладені в позові.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, в особі представника в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву про розгляд справи без участі представника та позицією підтримки заявлених позовних вимог.

Малолітня дитина, ОСОБА_2 , у залі судового засідання пояснив, що після розірвання шлюбу батьками він проживає з батьком, з мамою спілкується рідко, коли вона йому телефонує, за власним бажанням він не підтримує з нею зв`язок, зрідка зустрічається з мамою.

Оцінивши позицію сторін щодо підтримки позову і визнання позовних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи для цілей виконання положень статті 200 ЦПК України в частині прийняття визнання позову стороною відповідача, заслухавши думку малолітньої дитини, суд прийшов до такого висновку.

Встановлено, що сторони з 03.09.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Міжгірським районним судом Закарпатської згідно з рішенням від 05.12.2023 року (а.с.5-6).

У шлюбі в сторін народився, зокрема син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Пилипецької сільської ради від 04.02.2025 року № 5 визначено постійне місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

З довідки про склад сім`ї №42 від 28.01.2025 року Пилипецької сільської ради та акта обстеження умов проживання від 27.01.2025 року вбачається, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; за цією ж адресою зареєстрована мати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак така не проживає за місцем реєстрації (а.с.9, 16).

Окрім цього, у позовній заяві позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачкою їхній син, ОСОБА_2 , проживає разом з ним, а відповідачка, переїхала до іншого чоловіка. Ці обставини визнані самою відповідачкою у її заяві та підтвердженні у залі судового засідання малолітнім сином сторін, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 8, 18, 161 СК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини, коли батько і мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Згідно з п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

З матеріалів справи вбачається, що на момент пред`явлення позову ОСОБА_1 про встановлення місця проживання малолітньої дитини з батьком, був відсутній предмет спору. Зокрема, до пред`явлення позову, рішенням виконавчого комітету Пилипецької сільської ради від 04.02.2025 року № 5 визначено постійне місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У позовній заяві позивач зазначає, що син сторін зареєстрований та проживає разом з ним, позивач не наводить жодної обставини, яка свідчила б про наявності спору між ним та відповідачкою щодо місця проживання їхнього малолітнього сина. При цьому, відповідачка подавала до суду заяву, в якій зазначила, що погоджується з обставинами, які викладені у позові ОСОБА_1 , визнає обґрунтованість заявлених позивачем вимог, не заперечує проти задоволення позовних вимог та ухвалення судом рішення про задоволення позову.

Відтак, суд приходить до висновку, що як на момент пред`явлення позову, так і на момент перебування справи у провадженні суду, між сторонами не існував та існує спір щодо визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини, адже дитина, за взаємною згодою батьків, зареєстрована та проживає із батьком безперервно по теперішній час, і мати дитини жодних заперечень з приводу проживання сина із батьком не має і не мала.

Відсутність спору з приводу визначення місця проживання дитини підтверджується і змістом вищезазначеного рішення органу опіки і піклування. Цим рішенням, по суті спір вирішено до подання позовної заяви до суду відповідно до положень ч.1 статті 161 Сімейного кодексу України. Зазначене рішення органу опіки і піклування відповідачка не оспорює.

Тому суд приходить до висновку, що є підстави для застосування положень статті 255 ч.1 п.2, статті 200 ч.2 п.2 ЦПК України, а саме закрити провадження в справі за відсутності предмета спору. Зазначений висновок суду щодо відсутності предмета спору ґрунтується на правовій позиції з цього приводу постанови Об`єднаної палати КЦС ВС згідно з постановою від 20.09.2021 в справі № 638/3792/20.

Згідно з пунктом 2 ч.2 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст.255 ч.1 п.2, 197, 200 ч.2 п.2, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі за відсутності предмета спору.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали надіслати для відома стороні відповідача та третій особі: Органу опіки та піклування Пилипецької сільської ради.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, - зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.03.2025.

Суддя : В. П. Кривка