Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Дмитренко Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщин.

Позивач посилається на те, що з 1986 року проживав із власними батьками, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у будинку що належить родині та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Сумісне проживання з батьками було обумовлено, зокрема, потребою батьків у постійному сторонньому догляді та допомозі через супутні хвороби обох батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, спадкодавиця ОСОБА_4 .

Відтак, на майно, що належало померлій на праві власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 , відкрилась спадщина.

Проте протягом строку для прийняття спадщини позивач із заявою до нотаріальної контори не звертався, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину фактично, проживаючи постійно зі спадкодавицею, і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

У будинку, належному матері позивача, позивач проживав як до смерті матері, так і по сьогоднішній день.

04.04.2017 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, натомість постановою державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та не підтвердженням факту постійного сумісного проживання разом зі спадкодавцем по день смерті.

Через відсутність реєстрації за адресою проживання матері, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, у зв`язку з чим змушений звернутися із позовною заявою до суду.

На підставі наведених обставин, позивач звертається до суду та прохає:

-встановити факт спільного проживання на час відкриття спадщини позивача разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності по праву спадкування за законом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 22).

ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

04.04.2017 року позивач звернувся до Магдалинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а. с. 36).

Постановою державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та не підтвердженням факту постійного сумісного проживання разом зі спадкодавцем по день смерті (а. с. 8).

Довідкою № 335/7 від 28.12.2023 року, виданою старостою старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області підтверджується, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована та проживала у будинку за адресою АДРЕСА_1 зі своїм сином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 15).

Довідкою № 586 від 02.09.2015 року, виданою виконкомом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований в АДРЕСА_2 , але фактично проживає в АДРЕСА_1 (а. с. 16).

Випискою № 391/7 від 10.12.2024 року з погосподарської книги № 3 за 2006-2010 роки, виданої старостинським округом № 7 Магдалинівської селищної ради Самарівського району Дніпропетровської області підтверджується, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 (пенсіонер, інвалід) фактичними мешканцями є ОСОБА_4 (голова д/г) та її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 16 зворот).

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що є відповідно колишньою дружиною та донькою позивача та їм відомо, про факт постійного проживання позивача разом із його матір`ю.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18), від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18).

В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308сво18), якою вказану справу повернуто колегії суддів, яка її передала на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зазначено, що тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц (провадження № 61-11488св21).

Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач спільно проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, має право на спадкування нерухомого майна померлої матері за законом, однак не має можливості отримання свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивач має право на спадкування за законом після смерті матері, прийняв спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , разом із матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності по праву спадкування за законом на домоволодіння загальною площею 62,72 м. кв., житлова площа 34,73 м. кв., яке складається з: А будинок, Б - сарай, В,ПГ погріб з шийкою, Г- вбиральня, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук