Справа №760/4141/23 Провадження №2/760/5248/25
УХВАЛА

(повний текст)

«04» березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва:

у складі головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

представника позивача Круторогова А.С.,

представника відповідача Балійчук Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання представника відповідача адвоката Балійчук Л.І. про витребування доказів у цивільній справі за позовомДержавної інноваційної фінансово - кредитної установи до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

до Солом`янського районного суду міста Києва 14 листопада 2024 року після розгляду апеляційної скарги з Київського апеляційного суду надійшла справа за вищезазначеним позовом.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - Авраменко Лілії Станіславівни на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26 листопада 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.

Ухвалою від 09 грудня 2024 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 травня 2024 року та 18 червня 2024 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів.

В підготовче засідання представник відповідача з`явилась, зазначила, що підтримує клопотання, сформоване в електронному суді 17.06.2024 року, яке було зареєстровано судом 18.06.2024 року. Також вказала, що оскільки відповідач не є учасником цивільної справи №754/225/21 то, відповідно обставини, які встановленні рішенням суду у зазначеній справі підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва (суддя Аксьонова Н.М.) перебуває справа №760/4141/23 за позовною заявою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (надалі - Позивач) до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення майнової шкоди в порядку регресу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2023 р. прийнято до розгляду позовну заяву Позивача та відкрито спрощене провадження; призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 11 год. 30 хв. 11 травня 2023 року в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва з повідомленням (викликом) сторін. 18.06.2024 р. Відповідачем направлено до Солом`янського районного суду м. Києва відзив на позов. У своєму відзиві на позов Відповідач вказує, що так як Відповідача не було залучено до участі у справі № 754/225/21 як третю особу, обставини справи, встановлені судовими рішеннями в цій справі, не мають юридичних наслідків при розгляді позову в нашій справі. Із наданого на адвокатський запит листа голови Профкому Первинної профспілкової організації ДІФКУ №18 від 02.12.2020 р. вбачається, що до первинної профспілкової організації Держаної інноваційної-фінансово кредитної установи (надалі - ППО ДІФКУ) листом від 30.11.2020 р. надійшло письмове подання роботодавця щодо отримання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 . В цьому листі зазначено, що ОСОБА_2 є членом виборного органу ППО ДІФКУ та її було звільнено 01.12.2020 р. без отримання згоди профспілкової організації. Голова профкому в цьому листі вказав, що ППО ДІФКУ повідомляє роботодавця у письмовій формі про обґрунтовану відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з членом виборного органу ОСОБА_2 . Однак, при цьому зазначений лист не містить посилання на рішення виборного органу ППО ДІФКУ, на якому було розглянуто та прийнято членами виборного органу питання надання згоди чи відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 , викладена лише особиста думка голови профкому ОСОБА_3 . Крім того, із наведених в цьому листі аргументів вбачається, що така відмова не є обґрунтованою, містить емоційну складову, не підтверджується жодними доказами та в цьому листі не наведенні жодні правові підстави такої відмови. Адвокатським об`єднанням «Дефендо Капітал» направлено до ППО ДІФКУ адвокатський запит про надання копій документів, зокрема рішення виборного органу про надання чи відмову в наданні згоди на притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності тощо. Відповідь на момент подання відзиву на позов не надходила. Зазначені докази необхідні для встановлення обставин відсутності в діях Відповідача вини та протиправності при підписанні наказу про звільнення ОСОБА_2 . Крім того, у своєму відзиві на позов Відповідач зазначає, що Позивач ДІФКУ приймало формальну участь при розгляді справи №754/225/21, не з`явилося на жодне судове засідання як до суду першої так і апеляційної інстанції, що на думку Відповідача ще раз підтверджує дружні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Відповідач вказує також як на доказ таких дружних стосунків те, що ОСОБА_2 з початку січня 2021 р. по кінець січня 2022 року працювала у Приватному акціонерному товаристві «Українська фінансова житлова компанія», куди її працевлаштував рідний брат ОСОБА_4 - ОСОБА_5 за рекомендацією ОСОБА_4 . ОСОБА_2 за весь період оскарження нею наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку, отримувала заробітну плату на ПрАТ «Українська фінансова житлова компанія». Адвокатське об`єднання «Дефендо Капітал» 21.04.2023 р. звернулося до ПрАТ «Українська фінансова житлова компанія» із адвокатським запитом про надання копій документів на підтвердження викладеного. Адвокатське об`єднання «Дефендо Капітал» отримало 03.05.2023 р. відповідь ПрАТ «Українська фінансова житлова компанія» на адвокатський запит, в якій товариство повідомило, що ОСОБА_2 з 04.01.2021 р. по 24.01.2022 року працювала на посаді начальника відділу кадрової роботи та документообігу Товариства; ОСОБА_5 був призначений на посаду генерального директора Товариства з 28.12.2020 року по 09.05.2021 р. У наданні копій документів, що підтверджують вказане та довідку про розмір заробітної плати, яку одержала ОСОБА_2 за час її роботи, відмовлено. Зазначені докази необхідні для встановлення обставин відсутності в діях Відповідача вини та протиправності при підписанні наказу про звільнення ОСОБА_2 , які не були встановлені під час розгляду справи № 754/225/21. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 3, 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. На підставі викладеного, просила витребувати у Первинної профспілкової організації Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 65-Б) наступні докази: 1) копію статуту (положення) Первинної профспілкової організації Державної інноваційної фінансово-кредитної установи; 2) копію листа ДІФКУ, який містив письмове подання Державної інноваційної фінансово-кредитної установи щодо отримання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 з відміткою про дату отримання профспілковим комітетом; 3) копію рішення виборного органу Первинної профспілкової організації Державної інноваційної фінансово-кредитної установи щодо вирішення питання надання згоди чи відмови в наданні згоди на притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та докази направлення цього рішення роботодавцю Державній інноваційній фінансово-кредитній установі; 4) письмову інформацію про кількість членів виборного органу ППО ДІФКУ в період з 01.11.2020 р. по 01.09.2022 р. та копії документів, які підтверджують обрання цих членів до виборного органу ППО ДІФКУ за цей період; витребувати у Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 65-Б) наступні докази: 1) копію порядку проведення службових розслідувань, затверджений наказом №18 від 15.03.2011 р.; 2) копію позовної заяви ОСОБА_2 до Деснянського районного суду м. Києва про визнання наказів про оголошення догани та звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 3) копію відзиву ДІФКУ на позов ОСОБА_2 у справі №754/225/21; 4) копію апеляційної скарги ДІФКУ на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2021 р. у справі №754/225/21; витребувати у Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова житлова компанія (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Ольгинська, буд. 3 (літ.А) наступні докази: 1) копію наказу про прийняття ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова житлова компанія»; 2) копію наказу про звільнення ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова житлова компанія»; 3) довідку про розмір виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати з дня її працевлаштування до Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова житлова компанія» по 28.09.2021 року; 4) копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська фінансова житлова компанія» та копію наказу про його звільнення.

Представник позивача в судовому засіданні з приводу клопотання про витребування доказів заперечував. Зазначив, що відповідно до положень ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили не підлягають доказуванню. З врахуванням чого, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання про витребування доказів, додані до нього документи та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановлено строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Натомість представником відповідача разом з клопотанням про витребування доказів надані тільки докази відправки адвокатських запитів, але відсутні докази їх отримання адресатами.

Також, вирішуючи вказане клопотання, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до позовної заяви предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної інноваційної фінансово-кредитної установи шкоди, заподіяної у зв`язку з оплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 296 527 грн. 73 коп.

Звернення позивача до суду пов`язано з тим, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2020 року (справа № 640/4301/20) задоволено позов ОСОБА_1 та поновлено на посаді голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи з 17 лютого 2020 року. На виконання зазначеного рішення суду, наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 174-к від 08 вересня 2020 року поновлено відповідача на посаді голови правління установи. На підставі зазначеного наказу відповідач виніс наказ № 103-к/тр від 09 вересня 2020 року за яким приступив до виконання обов`язків голови правління установи. ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови правління установи, 01 грудня 2020 року наказом голови правління Установи № 146-к/тр звільнив з посади начальника відділу кадрів установи ОСОБА_2 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року та від 12 жовтня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 754/225/21 скасовано наказ від 01 грудня 2020 року № 146-к/тр про звільнення ОСОБА_2 , та її поновлено на посаді начальника відділу кадрів установи, а також стягнуто з установи середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальній сумі 257 936,49 грн. та витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 724,00 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. та 5 500 грн. Таким чином, на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року та від 12 жовтня 2021 року, постанови Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі № 754/225/21 з рахунку установи стягнуто 296 527 грн. 73 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви долучено копію рішення суду від 28 вересня 2021 року у справі № 754/225/21, що набрало законної сили. В ході розгляду вказаної цивільної справи судом встановлювалися обставини щодо визнання звільнення ОСОБА_2 незаконним та поновлено її на посаді начальника відділу кадрів Державної інноваційної фінансово-кредитної установи.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини на підтвердження яких представник відповідача просив витребувати докази, вже встановлені рішенням суду у цивільній справі, тому не підлягають доказуванню в рамках даної справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в рішенні Деснянського районного суду міста Києва сторонами цивільної справи № 754/225/21 є ОСОБА_2 та Державна інноваційна фінансово-кредитна установа.

Таким чином, зазначеним рішенням суду обставини встановлені щодо Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, яка є позивачем у цій справі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи відповідач з приводу оскарження рішення суду у справі № 754/225/21 не звертався.

Суд звертає увагу сторони відповідача, що відповідно до ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов`язковим для виконання.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд може сприяти учасникам в отриманні доказів, які встановлюють наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи за умов, передбачених ст. 84 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи наведені норми права, встановлення обставин рішенням суду, що набрало законної сили та не доведення неможливості відповідачем самостійно здобути відповідні докази, вказане клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 13, 82, 84, 259 - 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Балійчук Л.І. про витребування доказів у цивільній справі за позовомДержавної інноваційної фінансово - кредитної установи до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в порядку регресу, - відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 14 год. 00 хв. 09 травня 2025 року.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10 березня 2025 року.

Суддя І. О. Тесленко