УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально _Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально _Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, згідно якої просить поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 07.07.2022 головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 69351212, щодо примусового виконання (дубліката) виконавчого листа № 127/23683/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області. Визнати незаконною та скасувати постанову від 07.07.2022 головного державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 69351212, щодо примусового виконання (дубліката) виконавчого листа № 127/23683/16-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу в сумі 1 419 078,00 грн. на користь ОСОБА_3 .

Разом із скаргою, скаржник просить поновити строк на оскарження постанови від 07.07.2022року, яку мотивовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2022 не надсилалась ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_1 , і йому було невідомо про існування виконавчого провадження № 69351212. 20.02.2025 в бухгалтерії за місцем роботи ОСОБА_4 повідомили про необхідність зробити звірку по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №74460548, яке підлягає до закриття в зв`язку із закінченням строку стягнення аліментів 15.03.2025. Після проведення звірки бухгалтер між іншим звернула увагу ОСОБА_1 на незавершене виконавче провадження №69351212 про яке ОСОБА_1 , не було відомо, так як кошти по ньому не стягувались і державний виконавець не повідомляв про відкриття вказаного виконавчого провадження. 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до державної виконавчої служби із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №69351212, №59255693. 26 лютого 2025 року ознайомився з матеріалами ВП № 69351212 згідно яких дізнався про виконавче провадження щодо примусового виконання ( дубліката) виконавчого листа № 127/23683/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 01.07.2022 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу в сумі 1 419 078,00 грн. на користь ОСОБА_3 . 08.03.2025 в межах 10 денного строку ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою з якою надав матеріали виконавчого провадження з ідентифікатором для повного доступу до інформації про виконавче провадження. 11.03.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (суддя Ан О.В.) в справі № 127/23683/16-ц,( провадження №4-с-127/13/25 скаргу було повернуто з підстав відсутності в заяві ідентифікатора для повного доступу до інформації про виконавче провадження. Вказана ухвала постановлена без виклику сторін. І доставлена в кабінет ЄСІТС представника 13.03.2025 о 8 год. 27 хв., доказ надаю. Одразу ж о 9 год. 55 хв. 13.03.2024 були усунуті недоліки допущені при первинному зверненні до суду і повторно подана скарга. Просить суд зважити на добросовісну процесуальну поведінку та поновити ОСОБА_1 строк на звернення із даною скаргою до суду, щодо оскарження дій державного виконавця зважаючи на поважність пропуску строку який пов`язаний з не повідомленням ОСОБА_1 , про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 127 ЦПК України).

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 на оскарження постанови від 07.07.2022року.

Дослідивши матеріали скарги та клопотання, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначені строки для звернення сторони виконавчого провадження із скаргою на дії державного виконавця, а саме - десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Цей строк, відповідно до ч. 2 цієї статті, може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

Як вбачається із автоматизованої системи документообігу Д3 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 , суму основного боргу в розмірі 1304070 грн., що еквівалентно 51000 доларів США. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 , три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 115008 грн. В задоволенні решти позову відмовити. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , та з ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3748, 16 грн.

Як вбачається зі змісту рішення представник ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні при винесенні рішення, а тому скаржнику було відомо про наявність даного рішення, а тому суд вважає що початком строку коли скаржник дізнався про порушення його прав є дата винесення рішення суду.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 07.07.2022 року з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2017, яке набрало законної сили 25.02.2017року. Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена 07.07.2022 року. Постанова про стягнення виконавчого збору винесена 07.07.2022року. 07.07.2022 року винесена постанова про арешт майна боржника.

Порушення прав боржника, на думку останнього є те, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2022 державний виконавець не надсилав ОСОБА_1 , в порядку та строк передбаченому ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає що ОСОБА_1 є належним чином повідомленим про початок примусового виконання рішення суду, якщо постанова надіслана на адресу вказану в виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням в строк не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За змістом статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

З урахуванням викладеного, на думку суду, скаржник достовірно знав про наявність рішення суду, що набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, як наслідок мав можливість контролювати процес його виконання. Виклик державного виконавця, як остання відома боржникові вчинена ним дія в рамках виконавчого провадження, не може розцінюватись як початок перебігу строку для оскарження порядку прийняття до виконання виконавчого документа.

Скаржником до суду подано клопотання про поновлення строку для звернення із скаргою на дії державного виконавця, однак доказів поважності причин пропуску процесуального строку встановленого законом суду не надано.

Дотримання строку звернення до суду із скаргою є однією з умов для реалізації права, вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у відносинах.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для поновлення процесуального строку.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 124, 126, 127, 447 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання про поновлення строку для подання скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально _Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: