Справа № 456/6258/24
Провадження № 2/456/494/2025
РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 в розмірі 59 557,03 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 01.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування №Z75.00210.005749568. Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 27 400,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 30 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 9,99% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконано повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено Договір Факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору Факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право пимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №275.00210.005749568 від 01.10.2019. Згідно з розрахунку заборгованості по кредитному договору №275.00210.005749568 від 01.10.2019, заборгованіст ОСОБА_1 перед ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») станом на дату подачі позову, складається з: заборгованості за основним боргом - 24 937,92 грн.; заборгованості за відсотками - 7599,42 грн.; заборгованості за іншими процентними платежами - 27 019,69 грн., а всього 59 557,03 грн.

Представник позивача Сторожишина О.О. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про часі місце розгляду справи, разом із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 17.02.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що є військовослужбовцем та просить звільнити його від сплати відсотків за кредитом відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту від 01.10.2019, ОСОБА_1 на підставі договору №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 надано розпорядження на перерахування коштів у сумі 23 620,69 грн. /а.с.8/.

З договору кредиту та страхування №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 вбачається, що такий укладено між АТ «Ідея Банк» (Банк/Кредитодавець), ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (Страховий агент) та ОСОБА_1 . Відповідно до умов вказаного договору, відповідачу надано кредит на суму 27 400,00 грн., для власних потреб. В свою чергу ОСОБА_1 отримав кредит і доручив Банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3 779,31 грн., згідно із умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 даного договору. Кредит надано на строк 30 місяців, дата повернення кредиту 01.04.2022, розмір процентної ставки 9,99 % річних /а.с.11/.

З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.07.2023 становить 59 557,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 24 937,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 7 599,42 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 27 019,69 грн. /а.с.12/.

З виписки за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 вбачається, що

ОСОБА_1 01.10.2019 на підставі вказаного договору видано кредит у розмірі 27 400,00 грн., ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредитної заборгованості та погашення строкових та прострочених процентів /а.с.13/.

Згідно з договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (попередня назва «Росвен Інвест Україна»), АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників /а.с.14-18/.

Згідно витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 становить 59 557,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 24 937,92 грн., заборгованість за відсотками - 7 599,42 грн., заборгованість за комісіями - 27 019,69 грн. /а.с. 24/.

Відповідно до рішення від 25.03.2024 найменування Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено на Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» /а.с.26/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У свою чергу системний аналіз ст.ст. 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом було встановлено, що 01.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z75.00210.005749568, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит на суму 27 400,00 грн., для власних потреб. В свою чергу ОСОБА_1 отримав кредит і доручив Банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3 779,31 грн., згідно із умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 даного договору. Кредит надано строком на 30 місяців, дата повернення кредиту 01.04.2022, розмір процентної ставки 9,99 % річних.

01.10.2019 АТ «Ідея Банк» видано розпорядження на перерахування коштів в сумі 23 620,69 грн. на підставі договору кредиту та страхування №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019, що підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту від 01.10.2024.

Судом також встановлено, що 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (яке у подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників, де вказано, що заборгованість відповідача за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 становить 59 557,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 24 937,92 грн., заборгованість за відсотками 7 599,42 грн., заборгованість за комісіями 27 019,69 грн.

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання, передбачені кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019, не повернув в повному обсязі взятих коштів, тому позовні вимоги у частині стягнення основної суми боргу за договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України по мобілізації 14.10.2024 на підставі Указу Президента України від 23.07.2024 №470/2024.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.

З огляду на те, що ОСОБА_1 станом на час розгляду справи проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором, відтак нарахування до стягнення з відповідача відсотків по кредиту, починаючи з 14.10.2024 є таким, що суперечитиме приписам ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21.

Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

При цьому, згідно з довідкою-розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 станом на 25.07.2023 має заборгованість за кредитним договором №Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 в розмірі 59 557,03 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 24 937,92 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 7 599,42 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 27 019,69 грн., однак детального розрахунку заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями та періоду її виникнення, довідка не містить.

Враховуючи, що позивачем не долучено належного розрахунку заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, матеріали справи не містять обґрунтування позивачем позовних вимог в цій частині, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 7 599,42 грн. та заборгованість за іншими процентними платежами в розмірі 27 019,69 грн., оскільки позивач не надав суду належних доказів на їх підтвердження, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до задоволення частково, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту (основним боргом) в сумі 24 937,92 грн.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 014,26 грн. (24 937,92 х 100% : 59 557,03 = 41,87%; 2 422,40 : 100% х 41,87% = 1 014,26 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» /, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6/ заборгованість за кредитним договором № Z75.00210.005749568 від 01.10.2019 у розмірі 24 937 /двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім/ грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» /, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6/ 1 014 /одну тисячу чотирнадцять/ грн. 26 коп. судового збору

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення

виготовлено 10.03.2025.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська