Провадження № 2/625/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2025 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в особі його представника Мих В.О. звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №6469952, укладеним між його сторонами 09 листопада 2023 року, у розмірі 21504 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 14364 гривні 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок.

Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 09 листопада 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №6469952 в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вказала представник позивача, відповідно до умов вищезазначеного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику кредитні кошти у сумі 6000 гривень 00 копійок, зі сплатою процентів за користування кредитом і інших платежів та можливих штрафних санкцій, які передбачені кредитним договором, і що згідно графіка сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем позикодавцю 22 лютого 2022 року.

Крім того, позивач вказав, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 6000 гривень 00 копійок, а відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за умовами кредитного договору не виконав, внаслідок чого станом на 26 березня 2024 року у нього виникла заборгованість перед ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 21504 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 14364 гривні 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок.

Також представник позивача у позовній заяві вказала, що 26 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений договір відступлення прав вимоги за №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №6469952, укладеним між його сторонами 09 листопада 2023 року, у розмірі 21504 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 14364 гривні 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок.

Як запевнив позивач, відповідач на день звернення до суду отримані в кредит грошові кошти не повернув та не сплатив інші платежі, передбачені умовами договору, внаслідок чого станом на 26 березня 2024 року у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у розмірі 21504 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 14364 гривні 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок, що й послугувало підставою для звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до суду із позовом.

13 лютого 2025 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, про що постановлено відповідну ухвалу.

26 лютого 2025 року представником відповідача адвокатом Пишногуб Н.О., діючою в інтересах ОСОБА_1 , шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, заперечуючи факт підписання ОСОБА_1 кредитного договору, повністю заперечила проти задоволення позову та просила суд відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог з тих підстав, що: 1) відповідач ОСОБА_1 не укладав кредитний договір, який долучено до матеріалів справи, а також не погоджував зазначені у ньому процентні ставки та інші умови кредитування; 2) позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що долучений до матеріалів справи кредитний договір (у вигляді його паперової копії), було створено в порядку визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також те, що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), що є обов`язковим реквізитом електронного документа; 3) матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування відповідачу суми кредиту; 4) надана позивачем виписка з особового рахунку не є банківською випискою з рахунку, і цей документ містить загальну суму прострочених відсотків в розмірі 14759 гривень 60 копійок та не відображує сум щоденного нарахування відсотків і, відповідно, сум заборгованості, яка існувала; 5) надані позивачем докази містять суперечності щодо строку кредитування за кредитним договором; 6) наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту, користування ним та укладання договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, та не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості за кредитним договором; 7) положення п.1.5.1 кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1140 гривень 00 копійок.

Не погодившись із запереченнями представника відповідача на позов, викладеними ним у відзиві, представник позивача Зуб А.С., діючи на підставі довіреності від імені та в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», 03 березня 2025 року шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, де виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення.

Так, представник позивача зазначила, що: 1) кредитний договір №6469952 укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» і підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому є таким, що укладений у письмовій формі; 2) при укладанні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту і правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання, тобто підписання відповідачем кредитного договору свідчить про його ознайомлення з правилами надання коштів у позику та вимогами ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», позаяк ознайомлення із цими правилами передують укладенню договору; 3) без отримання листа на електронну адресу чи SMS повідомлення на номер телефону відповідача, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт позикодавця (ТОВ «Мілоан») за допомогою логіна та пароля, договір між відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений, а отже кредитний договір відповідає внутрішній волі відповідача; 4) укладений 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» договір відступлення прав вимоги №104-МЛ відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором; 5) оскільки в реєстрі боржників до договору про відступлення прав вимоги №104 - МЛ від 26 березня 2024 року містяться персональні данні інших осіб, тому позивачем виготовлено витяг з реєстру боржників до відступлення прав вимоги №104 - МЛ від 26 березня 2024 року і він є письмовим документом, що підтверджує запис у реєстрі. Водночас у відповідності до вимог. закріплених у ч.2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; 6) укладаючи кредитний договір сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором; 7) нарахування заборгованості за кредитним договором здійснювалося відповідно до п.п.1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3, 1.6 кредитного договору; 7) розрахунок заборгованості за кредитним договором передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги, після чого позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося; 8) встановлення ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії за надання кредиту у сумі 1140 гривень 00 копійок не суперечить закону і ця умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була, а отже позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди.

Крім того, 03 березня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі його представника Зуб А.С. шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» до суду подано клопотання про витребування доказів в порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України, в якому позивач, посилаючись на неможливість самостійно надати докази на підтвердження факту зарахування 09 листопада 2023 року первинним кредитором ТОВ "МІЛОАН» на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 коштів у сумі 6000 гривень 00 копійок за кредитним договором №6469952 згідно платіжного доручення №114790118, просив витребувати у Акціонерного товариства КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту зарахування 09 листопада 2023 року грошових коштів у сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок згідно платіжного доручення №114790118 (на платіжну картку414949*31, держателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

04 березня 2025 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про витребування доказів залишено без задоволення, про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Будь-які інші процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас 12 березня 2025 року подав до суду письмову заяву за вх. ЕС№455/01-55/25 (а.с. 102-105), в якій просив справу розглядати без участі представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також зазначив про те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» позовні вимоги підтримує в повному обсязі і наполягає на задоволенні позову.

Представник відповідача та сам відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 98, 100). Водночас представником відповідача адвокатом Пишногуб Н.О. до суду подано заяву за вх. ЕС № 412/01-55/25 від 04 березня 2025 року (а.с. 87-88), в якій адвокат просила суд провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, а також просила відмовити у задоволенні позову.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас, відповідно до частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом вжито всі заходи в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, викладених у їх відповідних заявах, об`єктивно, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що 09 листопада 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства укладений договір про споживчий кредит за №6469952 в електронній формі, відповідно до умов якого Кредитодавець на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надав Позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, які визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (а.с. 11-16).

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (514799) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 6 вказаного договору.

У пунктах 1.2 - 1.6 договору сторони дійшли згоди, що сума кредиту становить 6000 гривень 00 копійок, кредит надається загальним строком на 105 днів з 09 листопада 2023 року і складається із пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24 листопада 2023 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22 лютого 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24 листопада 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22 лютого 2024 року (останнього дня строку кредитування).

Комісія за надання кредиту становить 1140 гривень 00 копійок, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складає 2250 гривень 00 копійок, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду складають 18900 гривень 00 копійок, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2 та п. 2.3 цього Договору.

Відповідно до п.2.1. договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 414949*31.

Пунктом 2.3 договору визначені умови пролонгації строку кредиту.

Як зазначено у п.6 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщенні в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладання Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. і з Правилами та Графіком платежів) договору вцілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил.

Укладення Кредитодавцем Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно із п. 7.1. договору цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту.

Як вбачається із додатку №1 до договору про споживчий кредит №6469952 від 09 листопада 2023 року «Графік платежів за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною кредитного договору, сторонами узгоджений графік розрахунків за кредитом та його сукупна вартість (а.с. 16), а саме: 1) дата видачі кредиту - 09 листопада 2023 року / дата платежу 22 лютого 2024 року; 2) кількість днів у розрахунковому періоді - 105; 3) чиста суму кредиту - 6000 гривень 00 копійок/сума платежу за розрахунковий період - 28290 гривень 00 копійок; 4) сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 6000 гривень 00 копійок; 5) проценти за користування кредитом - 21150 гривень 00 копійок; 6) комісія за надання кредиту - 1140 гривень 00 копійок; 7) реальна річна процентна ставка 21836 %; 6) загальна вартість кредиту становить 28290 гривень 00 копійок.

Із додатку №2 до договору про споживчий кредит №6469952 від 09 листопада 2023 року «Заява на отримання кредиту №6469952 від 09 листопада 2023 року» вбачається (а.с. 17), що вказаною заявою ОСОБА_1 просив ТОВ «МІЛОАН» надати йому кредит на наступних умовах: сума кредиту - 6000 гривень 00 копійок; загальний строк кредитування - 105 днів; денна процентна ставка протягом пільгового періоду - 2,50 %, протягом поточного періоду - 3,50 %; комісія за надання кредиту 19% від суми кредиту; платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту - «VISA DEBIT CLASSIC» 414949*31, банк що випустив картку -pb.

Крім того, у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердив достовірність вищевказаної інформації та чинність заявлених ним офіційних документів.

Також, в додатку №3 до договору про споживчий кредит №6469952 від 09 листопада 2023 року «Додаткові контактні дані Позичальника для взаємодії за Кредитним договором» (а.с. 17), ОСОБА_1 підтвердив, що вказані у цьому додатку №3 номери телефонів: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а також НОМЕР_4 належать саме йому і що вони знаходяться в його володінні.

09 листопада 2023 року о 14 годині 09 хвилині 58 секунд на мобільний телефонний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , направлено унікальний одноразовий ідентифікатор (514799) для підписання Кредитного договору та додатків до нього, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію, складеною ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 18).

Таким чином, як вже зазначалося вище, Кредитний договір, а також додатки до нього підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (514799, о 14 годині 09 хвилин 09 листопада 2023 року) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 6 вказаного договору.

Враховуючи вищевикладене, договір №6469952 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст.1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язання за договором про споживчий кредит №6469952 позивачем надано платіжне доручення № 114790118 від 09 листопада 2023 року про перерахування коштів в сумі 6000 гривень 00 копійок на кредитний рахунок № НОМЕР_5 , банк отримувача - pb, код банку - «VISA», отримувач ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно пункту 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року №113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_6 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачу не належить, матеріали справи не містять. Не надано відповідачем і доказів того, що на кредитний рахунок НОМЕР_5 не було перераховано суму у розмірі 6000 гривень 00 копійок. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, а тому, заперечуючи проти задоволення позову, саме він мав би надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження тієї обставини, що кошти від кредитора на виконання умов укладеного договору не надходили на його кредитний рахунок.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Згідно пункту 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

26 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений договір відступлення прав вимоги за №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 21-27).

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №104-МЛ від 26 березня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №6469952 на загальну суму 21504 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 14364 гривні 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок. (а.с. 27).

Про набуття прав нового кредитора позивач повідомив відповідача шляхом направлення на його поштову адресу, відповідної претензії за вих.№ 23457603/911 від 02 січня 2025 року (а.с. 28).

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ «МІЛОАН», а також виписки з особового рахунка за Кредитним договором №6469952 від 19 листопада 2023 року, наданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 21504 гривні 00 копійок, з яких: 6000 гривень 00 копійок заборгованість за кредитом; 14364 гривні 00 копійок заборгованість за відсотками; 1140 гривень 00 копійок заборгованість за комісією (а.с. 20-21).

Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021, у справі № 554/4300/16-ц.

Водночас суд зауважує, що відповідач не спростував належними і допустимими доказами розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплене визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (п.13ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Приписами, закріпленими у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно положень, закріплених у ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами, визначеними ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, згідно якого до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно вимог, закріплених у ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За правилами, визначеними ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів, закріплених у ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як з`ясовано судом договір про споживчий кредит №6469952 від 09 листопада 2023 року, укладений між його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", і підписаний особисто відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. В договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, порядок пролонгації строку кредитування, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідач був ознайомлений з умовами кредитування.

Підписавши договір про надання споживчого кредиту, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, відповідно до статті 204 ЦК України є правомірним та укладеним у письмовій формі, а це, у свою чергу, значить, що сторонами дотримано вимоги щодо форми кредитного договору, закріплені у ст. 1055 ЦК України.

Судом з`ясовано, що факт отримання кредитних коштів у сумі 6000 гривень 00 копійок відповідно до умов вказаного вище договору №6469952 від 09 листопада 2023 рокувідповідачем не спростований та підтверджений належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Водночас доказів належного виконання зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також не подано будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованостей, як і не надано контррозрахунку. Також судом з`ясовано, що факт отримання відповідачем кредитних коштів мав місце.

Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6000 гривень 00 копійок шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану ним при укладенні договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом в розмірі 6000 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 14364 гривні 00 копійок на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».

З приводу вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості зі сплати комісії в сумі 1140 гривень 00 копійок за договором про споживчий кредит №6469952 від 19 листопада 2023 року суд зазначає наступне.

Пунктом 1.5.1 , 2.2.1 Договору про споживчий кредит № 6469952 передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1140 гривень 00 копійок, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц викладено висновок про те, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, позаяк встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на безпідставне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З огляду на це вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 1140 гривень 00 копійок задоволенню не підлягає.

Із врахуванням з`ясованих обставин справи на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення із відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №6469952, укладеним між його сторонами 19 листопада 2023 року, у розмірі 20364 гривні 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6000 гривень 00 копійок, а також заборгованості за відсотками у сумі 14364 гривні 00 копійок.

Водночас, до доводів представника відповідача з приводу відсутності підстав для задоволення позову, викладених ним у відзиві на позовну заяву, суд ставиться критично, позаяк такі доводи не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами та з`ясованими судом фактичними обставинами справи.

За правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід також стягнути судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2293 гривні 77 копійок (20364 гривні 00 копійок (розмір задоволених вимог) х 100% : 21504 гривні 00 копійок (розмір заявлених вимог) = 94,69 % (відсоток задоволених вимог); 2422 гривні 40 копійок (сума сплачених позивачем судових витрат) х 94,69% (відсоток задоволених вимог) : 100% = 2293 гривні 77 копійок (розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог).

Суд також вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 35234236) заборгованість за договором про споживчий кредит № 6469952, укладеним між його сторонами 09 листопада 2023 року, у розмірі 20364 (двадцять тисяч триста шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи 35234236) судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, сплачений позивачем, у розмірі 2293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 77 (сімдесят сім) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20 березня 2025 року.

Суддя М.О. Скляренко