справа № 361/9895/24
провадження № 2/361/5388/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею і ОСОБА_2 право власності за кожним із них на частку квартири АДРЕСА_1 та частку вбудованого нежитлового приміщення № 177, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що 05 листопада 2011 року вона і ОСОБА_2 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 . 06 лютого 2023 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі подружжям спільно придбано майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 38,6 м2, житловою площею 19,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 106, та вбудоване нежитлове приміщення № 177, загальною площею 2,4 м2, у цьому ж будинку, реєстраційний номер 106. Загальна вартість вказаного майна становить 1436562 грн. 05 коп. Право власності на це нерухоме майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Вказувала на те, що оскільки це нерухоме майно набуте нею і ОСОБА_2 у шлюбі, тому це майно є спільним сумісним майном подружжя та відповідно до ст. 70 СК України підлягає поділу між ними. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не було досягнуто, тому позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом.

07 жовтня 2024 року ухвалою суду провадження у цивільній справі відкрито, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 15 січня 2025 року.

24 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сичов О.О. подав до суду заяву, у якій вказував на те, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просив суд повернути позивачу ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за подачу до суду даного позову, а також скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року у даній справі.

02 грудня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання ним позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Сімутін Р.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позов повністю, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, також просив суд не стягувати із відповідача судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Сичов О.О. у судовому засіданні заяву про визнання відповідачем позову підтримав, просив суд позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити. Наслідки визнання позову стороні відповідача відомі та зрозумілі.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 05 листопада 2011 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06 лютого 2023 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/1704/22, що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано.

29 вересня 2016 року у період перебування у шлюбі із позивачем ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 уклав з Приватною проектно-пошуково-виробничою фірмою М-Еко договір купівлі-продажу майнових прав на вбудоване нежитлового приміщення № 177, що знаходиться у будинку АДРЕСА_2 .

07 грудня 2018 року відповідачем ОСОБА_2 у період шлюбу сторін придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 38,6 м2, житловою площею 19,5 м2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 грудня 2018 року, укладеним ним із Приватною проектно-пошуково-виробничою фірмою М-Еко, посвідченим приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Іваненком О.В., зареєстрованим у реєстрі за № 3130.

Із Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 вересня 2024 року за № 395459379 і № 395463025 вбачається, що нежитлове приміщення № 177 та квартира АДРЕСА_4 , зареєстровані 02 червня 2017 року за ОСОБА_2 на праві приватної власності, реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 106 і 106.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У ч. 1 ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, належність сторонам на праві спільної сумісної власності спірної однокімнатної квартири та нежитлового приміщення, набутих ними у період перебування сторін у шлюбі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач ОСОБА_1 при подачі до суду позову про поділ майна подружжя сплатила згідно із квитанцією ID: 9663-6935-3740-9327 від 02 жовтня 2024 року судовий збір у розмірі 7182 грн. 81 коп.

Враховуючи наведене вище, визнання відповідачем ОСОБА_2 позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 із державного бюджету підлягає поверненню 50 % сплаченого нею судового збору в розмірі 3591 грн. 41 коп.

Також із матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2024 року ухвалою суду вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та накладено арешт спірне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 та вбудоване нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сичов О.О. у заяві про визнання позову відповідачем, посилаючись на ч. 7 ст. 158 ЦПК України, просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду у цій справі за заявою ОСОБА_1 , при цьому будь-якого обґрунтування та підстав для скасування заходів забезпечення позову вказана заява не містить.

За змістом ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а вмотивованого клопотанням про скасування вказаних заходів забезпечення позову від учасників справи не надходило, суд вважає, що ці заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили та можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76 82, 89, 158, 200, 206, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на частку квартири АДРЕСА_1 та частку вбудованого нежитлового приміщення № 177, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 106 та 106.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на частку квартири АДРЕСА_1 та частку вбудованого нежитлового приміщення № 177, що знаходяться у будинку АДРЕСА_2 , реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 106 та 106.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , із державного бюджету 50 % судового збору в розмірі 3591 (три тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн. 41 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.