Провадження №: 2/336/562/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Стариченко Микола Петрович) до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

02.10.2024 р. представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що сторони 18.07.2009 р. зареєстрували шлюб.

Спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з цим, ОСОБА_1 наразі подано до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про розірвання шлюбу.

Під час перебування у шлюбі - у 2016 році, подружжя придбало за спільні кошти майно для потреб сім`ї автомобіль Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Оскільки на момент придбання автомобіля відповідач вже мав водійське посвідчення, подружжя вирішило оформити автомобіль на ім`я відповідача. На даний момент автомобіль залишається у користуванні відповідача.

Згідно з інформацією з сайту продажу автомобілів «AVTO.RIA», аналогічний транспортний засіб (за такими параметрами, як марка, модель і рік випуску) оцінюється в 7500 доларів США, що за офіційним курсом на 01.10.2024 р. становить 41,06 грн за 1 долар США, тож вартість автомобіля становить 307 950 грн.

З огляду на те, що автомобіль більше не може використовуватися в інтересах сім`ї, ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання грошової компенсації за свою частку у спільній сумісній власності.

За позовом, посилаючись на ст.ст.60, 63, 65, 68-71 СК України, ст.372 ЦК України, представник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації належної їй частки спірного автомобіля грошову суму в розмірі 153 975,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 23.10.2024 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 26.11.2024 р.

26.11.2024 р. розгляд справи відкладено на 20.01.2025 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті.

20.01.2025 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2025 р. за клопотанням відповідача на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення частки вартості автомобіля, яка визначена у наданому ним звіті про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 18.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в судовому порядку вирішується питання про його розірвання (а.с.19).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску (а.с.20).

Згідно з інформацією з сайту продажу автомобілів «AVTO.RIA», аналогічний транспортний засіб (за такими параметрами, як марка, модель і рік випуску) оцінюється в 7500 доларів США, що за офіційним курсом на 01.10.2024 р. становить 41,06 грн за 1 долар США, тож вартість автомобіля становить 307 950 грн. (а.с.24-26).

Відповідно звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу, складеного 21.01.2025 р. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006»,ринкова вартість автомобіля Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, тип палива дизель, колір білий, станом на 20.01.2025 р. складає, без ПДВ 239 592,00 грн. (а.с.61-74).

Ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч.1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на вішкодування вартості частки спірного автомобіля, суд бере до уваги звіт суб`єкта оціночної діяльності, наданий відповідачем, оскільки оцінювач у встановленому порядку отримав сертифікат, виданий Фондом державного майна України, на виконання незалежної оцінки вартості колісного транспортного засобу.

В наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, яка визначена оцінювачем, та така вимога узгоджується з положеннями ч.4 ст.71 СК України, ч.3 ст.370 та ч.2 ст.364 ЦК України.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача мінімальний судовий збір в сумі 1211,40 грн., що відповідає пропорційності задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представником надано суду: ордер на надання правничої допомоги АР № 1182838 (а.с.9); договір про надання правничої допомоги від 27.08.2024 р. (а.с.27); додаткова угода № 1 від 01.10.2024 р. (а.с.28); акт виконаних робіт від 01.10.2024 р., згідно якого вартість надання консультацій, підготовка позовної заяви склали 4000 грн. (а.с.29); квитанція до прибуткового касового ордеру № 399 від 01.10.2024 р. (а.с.30).

З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, проте суд вважає, що зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру, обсягу правничої допомоги, витраченого часу та складності справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також пропорційності задоволених вимог.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.

Сторони погодили вартість правничої допомоги, загальний розмір становить 4000,00 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи вище наведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, те що розгляд даної справи здійснюється з порядку спрощеного позовного провадження, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді підлягає задоволенню частково на суму 2500,00 грн. і такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості належної йому частки автомобілямарки Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , грошову суму в розмірі 119 796,00 грн.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10 березня 2025 року.

Суддя О.В. Дмитрюк