ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/520/25 Справа № 227/566/23 Суддя у 1-й інстанції - Любчик В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач-ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2024 року, ухваленого суддею Любимчик В.М. у м. Добропілля Донецької області, повне судове рішення складено 20 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовну заяву мотивувала тим, що 30.08.2022 року їй зателефонували сусіди та повідомили, що її квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 заливають сусіди зверху, з квартири АДРЕСА_2 , де проживає відповідачка ОСОБА_2 .

Позивач в цей час була в евакуації, ключі від квартири мала матір позивачки, яка прийшла та разом з сусідами відкрила квартиру та виявили що квартира затоплена. Про затоплення повідомили відповідачку ОСОБА_2 .

Після чого, приїхала мати чоловіка відповідачки з робітником, який перекрив кран унітаза, де лопнув шланг, у зв`язку з чим був зіпсований ремонт квартири та нові меблі.

Головою ОСББ «Білозерська П`ятірочка» складено акт від 10.10.2022 року та комісією встановлено, що мешканці квартири АДРЕСА_2 через пошкодження шлангу, підключеного до унітазу і завдали такої шкоди: пошкоджено стелю, стіни, підлогу, меблі на кухні, коридорі, у ванній кімнаті.

Відповідно до звіту визначення майнової шкоди заподіяної в результаті залиття квартири, від 14.11.2022 року, позивачці спричинено майнову шкоду у розмірі 191 164,67 гривень.

У зв`язку з чим позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача суми матеріальної шкоди, заподіяної майну в результаті залиття квартири у розмірі 191 164,67 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження за фактом залиття квартири та пошкодження меблів 3 800,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в сумі 1911,66 грн. та 2684,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судом рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неналежним дослідженням доказів, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири.

При цьому, скаржник зазначає, що суд неодноразово викликав в судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які жодного разу не з`явилися до суду, у зв`язку з чим стороною позивача було заявлено клопотання про привід свідків та про обов`язкову участь відповідача у судовому засіданні, але суд першої інстанції відхилив це клопотання, що свідчить про свідому упередженість, однобічність та зацікавленість суду щодо повного з`ясування всіх обставин справи і вивчення належних доказів для справедливого і правомірного вирішення спору. Звертає увагу на те, що суд розглядав справу з березня 2023 року по червень 2024 року (1 рік 3 місяці), постійно порушуючи процесуальні та розумні строки розгляду справи.

Вказує, що свідок ОСОБА_3 30 серпня 2022 особисто відкривала квартиру відповідача щоб припинити залиття квартири позивача, але у письмових поясненнях цей свідок стверджує, що їй невідомо хто є власником квартири з якої відбулося залиття, невідомі наслідки залиття та чи взагалі було затоплення квартири, але суд не звертає уваги та приймає як доказ письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , навіть не намагаючись з`ясувати дійсні обставини справи.

Окрім того, звертає увагу на те, що у рішенні суд зазначив, що акт від 10 жовтня 2022 року не є належним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири, а також суд критично віднісся до уточненого акту від 10.10.2022 та не взяв його до уваги, опираючись на показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому, суд не звернув уваги на повну суперечливість та заплутаність показань свідків, які по окремим фактам навіть суперечили самим собі. Вказує, що свідки давали в суді суперечливі свідчення щодо складення і підписання актів, своїх підписів у актах, обставин залиття квартири, факту проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2 під час залиття квартири, а також до та після цієї події та навіть стосовно дійсності повноважень того чи іншого голови ОСББ у 2022-2023 роках, свідки надавали суду різні протилежні свідчення. Звертає увагу на те, що суд належним чином не встановив повноважень того, чи іншого голови ОСББ, а керувався виключно суперечливими показами свідків, які у даному випадку не можуть бути достатніми, достовірними та належними доказами.

Позивач вважає, що в процесі розгляду справи у суді першої інстанції презумпція вини відповідача не була спростована, окрім того відповідачем суду не було доведено, що шкода завдана внаслідок залиття квартири, завдана не з її вини.

10 лютого 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи за її відсутності, за участю її представника адвоката Єліна І.К. Вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить апеляційну скаргу задовольнити.

03.03.2025 через підсисистему «Електронний суд» від представника відповідач ОСОБА_2 адвоката Хлопова А.В. надійшли письмові пояснення, які по суті є відзивом на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в яких ОСОБА_7 , посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.06.2024 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника позивача ОСОБА_8 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги позивача з викладених у ній підстав, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача з викладених у письмових поясненнях підстав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог скарги та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_3 , відповідно до ордеру на житлове приміщення №41 від 23 жовтня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Білозерської міської ради. Члени сім`ї наймача 4 особи. Житлова площа 47,6 кв.м. та чотири кімнати у квартирі (а.с. 17).

Відповідно до змісту акту від 10.10.2022 року, підписаний головою ОСББ «Білозерська П`ятірочка» (прізвище та ініціали відсутні), вбачається, що комісія у складі голови ОСББ «Білозерська П`ятірочка» (прізвище та ініціали відсутні) сусідів кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_9 , кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_6 , кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_10 перевірено та які підтвердили, що за адресою: АДРЕСА_7 , на першому поверсі мешкає ОСОБА_11 , якому було завдано збитків мешканцями кв. АДРЕСА_2 , що на другому поверсі, ОСОБА_12 .

Комісією було встановлено, що мешканці кв. АДРЕСА_8 через пошкодження шлангу, підключеного до унітазу і завдали такої шкоди: пошкоджено стелю, стіни, підлога, меблі на кухні, коридорі, у ванній кімнаті (а.с.21, том №1).

14 листопада 2022 року між членом сім`ї позивача ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_13 укладено договір б/н на проведення незалежної оцінки заподіяної шкоди майну квартири і меблів, розташованих за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 24).

Вартість проведення даного дослідження складає 3 800,00 грн. (а.с. 22-23).

Згідно з висновком оцінювача від 14.11.2022 року величина майнової шкоди, заподіяної майну ОСОБА_11 , яке постраждало в результаті залиття квартири, подія відбулась 30.08.2022р. за адресою: АДРЕСА_7 становить 191 164, 67 або 5227, 56 долларів США (а.с. 25-73).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог, на підставі досліджених та оцінених судом доказів виходив з їх необгрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову і моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 (далі - «Правила»), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою.

Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачі повинні надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття їх квартири з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення.

Як встановлено судом, наданий позивачем акт від 10.10.2022 року не містить ПІБ голови ОСББ «Білозерська П`ятірочка», відомостей про дату аварії, а також висновків про винну особу та обсяги робіт, необхідних для усунення наслідків залиття; в акті відсутні відомості про обстеження квартири відповідача, хоча саме технічну несправність сантехнічного обладнання, встановленого в цій квартирі, комісія визнала причиною аварій. Не вказано в акті і про присутність під час їх складання заінтересованих осіб з боку винної та потерпілої сторони, а також відсутні відомості про відмову відповідача від підпису складеного акту. Зі змісту вказаного акту слідує, що збитки завдані мешканцем кв. АДРЕСА_2 на другому поверсі ОСОБА_12 , втім в акті не зазначено анкетні дані цього мешканця, не вказано про його участь в обстеженні квартири позивачів чи квартири відповідача, відсутній і підпис цієї особи під актом комісійного обстеження.

Докази того, що відповідач або його представник був належним чином повідомлений про дату комісійного обстеження, але відмовився прийняти в ньому участі або не надав доступу до своєї квартири чи відмовився підписати складені комісією акти в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що комісійне обстеження та складення відповідного акту проведено без участі позивача та відповідача, та без належного інформування відповідача про проведення комісійного обстеження, а також без обстеження квартири відповідача.

Окрім того, в акті від 10.10.2022 року відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду, обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття.

Встановивши наведені вище обставини справи, суд першої інстанції визнав акт від 10 жовтня 2022 року неналежним доказом наявності вини відповідача ОСОБА_2 у залитті квартири позивача.

Також, 27.06.2023 року за клопотанням представника позивача було долучено до матеріалів справи уточнений акт від 10.10.2022 року, який вже був підписаний головою ОСББ «Білозерська П`ятірочка» із зазначенням ПІБ такої особи, а також двома сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.196, том №1). При цьому, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 заперечувала те, що в акті стоїть саме її підпис, також вона зазначала, що при складанні акту вона присутня не була, також не підтвердила те, що на час залиття квартири позивача відповідач ОСОБА_2 дійсно там проживала.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні також зазначила, що в акті від 10.10.2022 року підпис ОСОБА_5 (її чоловік) йому не належить.

Судом було звернуто увагу на те, що уточнений акт від 10.10.2022 року з незрозумілих причин був наданий стороною позивача лише 27.06.2023 року, а не під час подання позовної заяви до ОСОБА_2 , та акцентовано увагу на тому, що зазначений акт було подано суду лише після того, як представником відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні було наголошено на недоліки акту від 10.10.2022 року.

Як правильно зазначив суд пешої інстанції, стороною позивача не заявлялось клопотання щодо проведення судової експертизи для підтвердження належності особистих підписів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в акті від 10.10.2022 року та в уточненому акті від 10.10.2022 року, а тому суд критично віднісся і до уточненого акту від 10.10.2022 року та не взяв його до уваги.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду про недоведеність заявлених позовних вимог обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за скаржником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: