Справа № 694/3265/24
провадження № 2/694/158/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Федорової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. За клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. копію спадкової справи №140/2024, що заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
29.01.2025 року від представника відповідача Звенигородської міської ради Корчевської А.В. надійшло до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи.
31.01.2025 року від приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу
Побіянської Н.Б. надійшла копія спадкової справи №140/2024, відкритої 12.06.2024 року після смерті ОСОБА_2
05.03.2025 року на адресу Звенигородського районного суду Черкаської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі поданих доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Ватутінської міської ради Черкаської області, актовий запис про смерть за № 135 від 09.05.2024 р. (а.с.6).
Відповідно до копії заповіту від 25.07.2023 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Заповіт посвідчено старостою села Стебне Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_4 (а.с.8).
Згідно з копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.07.1982 року ОСОБА_2 належить будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).
Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №683944 ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,3457га, що знаходиться у с.Стебне Звенигородського району Черкаської області (а.с.34).
Після смерті ОСОБА_2 , з метою отримання права на спадщину, ОСОБА_1 12.06.2024 року подав заяву до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. про прийняття спадщини.
19.06.2024 року до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_3 .
01.11.2024 року до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. звернулася ОСОБА_3 із заявою про відмову від спадщини на користь брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Постановою від 16.11.2024 р. № 5290/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,3457га. Підставою відмови вказано заявником не було подано документів про право власності на спадкове майно а саме: на будинок АДРЕСА_1 . Відомості про такі документи відсутні, а тому свідоцтво про право на спадщину на вказане майно видати неможливо.
Відповідно до технічного паспорта житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будинковолодіння складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок А, ганок А-1, сарай Б, сарай-прибудова б, погріб П, огорожа №1, ворота з хвірткою №4, свердловина №5 (а.с.14-19).
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз`яснив, що при вирішенні спору про визнання права власності на
спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак правовстановлюючі документи на нього на даний час втрачено.
Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_2 , однак не може отримати спадкове майно в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, суд вважає за необхідне задовольнити позов та захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судового збору, а тому судові витрати суд залишає за позивачем.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Звенигородської міської ради Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування- задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення

(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Звенигородська міська рада Черкаської області, місцезнаходження: 20502, Черкаська область, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 63, .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.М.Кравченко