Справа № 197/830/24
Провадження № 2/691/269/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Шаповал Т. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року позивач ТОВ "ФК "Профіт Капітал" звернулося до Широківського районного суду Дніпропетровської області, з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості, з тих підстав, що 19.10.2018 року між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Р99.00408.004414348, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 12000 грн., а позичальник зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами договору. АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, передбачених договором. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з не поверненням отриманих коштів за Договором кредиту та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має заборгованість за Договором № Р99.00408.004414348, у сумі 17492,62 грн, що складається із заборгованості за основним боргом 5092,02 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 1985,9 грн та заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в сумі 10414,7 грн. 19.12.2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "Оптіма Факторинг", а ТОВ "Оптіма Факторинг" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ "Ідея Банк", що визначені в реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" укладено договір факторингу № 22/12-2023. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу ТОВ "Оптіма Факторинг" відступає ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Оптіма Факторинг" за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ "Оптіма Факторинг", що визначені в реєстрі боржників. На виконання вимог даного договору, ТОВ "ФК "Профіт Капітал" перерахувало на рахунок ТОВ "Оптіма Факторинг" 11776112,00 грн, та відповідно було здійснено передачу реєстрів боржників. За таких обставин, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу перейшло право вимоги за Договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року, що укладено між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 у сумі 17492,62 грн, які позивач просить стягнути на їх користь, а також судовий збір у сумі 3028 грн та понесені витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн.

10.01.2025 вказаний позов за підсудністю надійшов до Городищенського районного суду Черкаської області.

14.01.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з призначенням до судового розгляду на 20.02.2025 року, з повідомленням учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно.

Представник позивача ТОВ "ФК "Профіт Капітал" адвокат Павленко С. В. в позовних вимогах, клопотав у випадку неявки позивача або його представника в судове засідання, розглядати справу без участі позивача, його представників. Інших заяв (клопотань) на адресу суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, встановлену судом, що підтверджено даними АТ "Укрпошта" про вручення одержувачу 25.01.2025 рекомендованого листа 275. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі або відкладення розгляду справи не надала. Відзив на позов не подала.

Зазначені обставини та норми ЦПК України, вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотань про інше від сторін не надходило.

Відповідно до положення частини 2 статті 247 ЦК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Частина 8 статті 178 ЦПК України встановлює, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статей 11, 509 ЦК України, договір є підставою для виникнення зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. І, зобов`язання, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47 - 49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Із матеріалів справи встановлено, що 19.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та ОСОБА_1 (відповідач по справі) укладено Кредитний договір № Р99.00408.004414348, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12000,00 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 12% річних від залишкової суми кредиту, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Істотними умовами договору, за нормами частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.10 кредитного договору, банком встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації на електронну пошту позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використання різних каналів зв`язку. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

ПАТ "Ідея Банк" (первісний кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року виконав у повному обсязі, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 19.10.2018 та Випискою за рахунком ОСОБА_1 , про перерахування та зарахування на рахунок 19.10.2018 кредитних коштів в сумі 12000,00 грн.

Так, із змісту наданої виписки АТ "Ідея Банк" по особовому рахунку ОСОБА_1 , за період з 19.10.2018 по 19.12.2023, вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, здійснювала операції із зазначеними коштами, останній платіж по кредитному договору відповідачем здійснено 19.03.2020 року в розмірі 48,48 грн, які зараховані банком на погашення заборгованості, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконувала, і відповідно до наданого розрахунку, заборгованість становить 17492,62 грн, яка складається із заборгованості: за основним боргом 5092,02 грн.; за нарахованими та несплаченими відсотками 1985,9 грн.; по оплаті за обслуговування кредиту 10414,7 грн.

19.12.2023 між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" укладено договір факторингу № 19/12-2023, згідно умов якого, а саме п. 2.1 АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ", а ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ "Ідея Банк", та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ "Ідея Банк".

Отже, ТОВ "ОПТІМА ФАКТОРИНГ" набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальному розмірі 17492,62 грн, що підтверджено в тому числі, Реєстру боржників № 3 до Договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року.

Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" укладено Договір факторингу № 22/12-2023. Відповідно до п. 2.1. договору, ТОВ "Оптіма Факторинг" відступає ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Оптіма Факторинг" за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2. цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ "Оптіма Факторинг", та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Розділом 3 цього договору визначена загальна сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення права вимоги, по Реєстру боржників № 1, № 2, № 3 та становить 11 861 032,61 грн. На виконання умов даного договору фактор перерахував на рахунок клієнта 11 861 032,61 грн, що підтверджено Платіжною інстурцією від 26.12.2023 року № 376. У зв`язку з чим, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал", відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року, який укладено між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 в загальному розмірі 17492,62 грн, що підтверджено Реєстром боржників № 3 до Договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року (порядковий номер 1098).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що на момент подання позову, зобов`язання з приводу повернення коштів за кредитним договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року відповідачем ОСОБА_1 не виконано та існує заборгованість.

Позивачем ТОВ "ФК "Профіт Капітал" заявлено вимогу про стягнення боргу в розмірі 17 492,62 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 5092,02 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 1985,9 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 10414,7 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 розрахунок заборгованості не спростований, доказів належного виконання зобов`язання за договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 не надано.

За змістом частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

ТОВ "ФК "Профіт Капітал" пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просили у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема несплачені відсотки та комісію за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості, згідно з наданим розрахунком АТ "Ідея Банк", в розмірі, яка складається з: заборгованості за основним боргом 5092,02 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 1985,90 грн.

Щодо стягнення заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 10414,7 грн за кредитним договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року, суд приходить до такого висновку.

Згідно статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Так, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги заборонено нормативно-правовими актами.

У кредитному договорі № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року за участю фізичної особи - споживача слід враховувати вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Вбачається, що на момент укладення кредитного договору був чинним абзац 3 частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" за яким кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із Законом України "Про захист прав споживачів" послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку первісний кредитор - ПАТ "Ідея Банк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Із змісту кредитного договору № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року, а саме пункту 1.10. та Графіку щомісячних внесків за кредитним договором, вбачається, що банком стягуються платежі за додаткові та супутні послуги, а саме за ведення рахунку, за розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, плата за обслуговування, кредитного посередництва (комісійний збір, інша плата за послугт кредитного посередництва).

З урахуванням статей 549 - 552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплата позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд прийшов до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року (пункт 1.10) та згідно Графіку платежів, була встановлена плата за обслуговування кредиту (платежі за додаткові та супутні послуги, а саме за ведення рахунку, за розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, плата за обслуговування, кредитного посередництва (комісійний збір, інша плата за послуги кредитного посередництва), які повинні надаватися безоплатно, то дана вимога є нікчемною, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

З аналогічних підстав суд дійшов висновку про нікчемність положення про сплату щомісячну позичальником за опрацювання запитів, що направлені банку, оскільки Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Наведені висновки підтримані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), а саме зазначено, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Жодних доказів вчинення ПАТ "Ідея Банк" будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, за встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, про те, що в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 10414,7 грн слід відмовити.

Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На суд, за нормами ЦПК України, покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи критерії справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ "ФК "Профіт Капітал" набуло право вимоги за кредитним договором № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року, укладеним між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 , в розмірі заборгованості, на дату відступлення прав - 19.12.2023, яка нарахована первісним кредитором, та з урахуванням нікчемності вимоги про плату за обслуговування кредиту, позов підлягає до часткового задоволення, в загальному розмірі 7 077,92 грн, яка складається із заборгованості: за основним боргом 5092,02 грн; за нарахованими та несплаченими відсотками 1985,90 грн.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Стаття 133 ЦПК України передбаає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Звертаючись з вказаним позовом до суду, ТОВ "ФК "Профіт Капітал" заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1225,13 грн (3028,00 грн * (7077,92 грн * 100% : 17492,62 грн), що є 40,46 % від заявленого розміру.

При визначенні суми відшкодування за надання професійної правничої допомоги, суд керується нормами ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, постановами Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19, в яких висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг; додатковою постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, та приймаючи до уваги тривалість розгляду даної справи, складність справи, яка не є складною, враховуючи усталену практику, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 525, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1048, 1054, 1077 ЦК України, Законом України "Про споживче кредитування", Законом України "Про захист прав споживачів", ст. ст. 2, 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" (, юридична адреса: вул. Набережно-Лугова, 8, м. Київ, 04071) заборгованість по кредитному договору № Р99.00408.004414348 від 19.10.2018 року у розмірі 7077,92 грн (сім тисяч сімдесят сім гривень дев`яносто дві копійки), з них: заборгованість за основним боргом - 5092,02 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1985,90 грн, а також 1225,13 грн сплаченого судового збору, 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. П. Синиця