Справа № 199/8300/24
(2/199/632/25)
04 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді Богун О.О.,
при секретареві Дубовик А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5», Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5», Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що 07.08.2007 р. місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: кімната АДРЕСА_1 , втім, більше шести місяців відповідач за вказаною адресою не проживає, що в силу ст.ст. 71 та 72 ЖК Української РСР є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач звертається до суду із даним позовом, оскільки кімната АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпро, від імені якої діє позивач, як представницький орган місцевого самоврядування в силу ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування».
Ухвалою від 22.10.2024 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
04 березня 2025 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.
Третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, встановлено, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: кімната АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №1242 від 30.08.2024 року виданою Комунальним підприємством «Жилсервіс -5» з 01.02.2013 р. по теперішній час (а.с. 7).
Актами обстеження кімнати АДРЕСА_1 від 20.02.2024 р., 21.05.2024 р., 26.08.2024 р. встановлено факт непроживання відповідача у зазначеній кімнаті, кімната опечатана (а.с. 8-10).
Правовідносини між учасниками справи виникли із припинення права користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського житлового фонду та регулюються ст. 47 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК УРСР.
Дослідив докази в межах заялевних суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні».
За ст. 1 вказаного закону представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.
У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР).
При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК України).
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Факт непроживання відповідача у кімнаті підтверджується актами (а.с. 7-9). Обставини, які б свідчили про створення позивачем будь-яких перешкод відповідачу у користуванні кімнатою у гуртожитку, за судового розгляду не встановлені.
Матеріали справи не містять доказів щодо створення позивачем буд-яких перешкод відповідачу у користуванні кімнатою у гуртожитку.
Суд, врахував вимоги позивача про визнання припиненим права користування спірною квартирою на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, вважає, що припинення права користування відповідача спірною кімнатою відповідає такій пропорційності з огляду на те, що позивач у зв`язку із збереженням за відповідачем права користування належною йому кімнатою та реєстрацією місця проживання в ній, позбавлений можливості надати вказане житло в користування особам/особі, які його потребують.
Відповідач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки більше шести місців не проживає у спірній квартирі, виселившись з неї добровільно.
Таким чином, у справі, що розглядається, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідача, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном, та який тривалий час не проживає у спірній кімнаті.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, позов задоволено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст.ст. 273, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5», Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Богун