Справа № 366/3677/24
Провадження № 2/366/216/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 лютого 2025 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючогосудді Ткаченко Ю.В., за участю секретаря судових засідань Морозової Я.Р., розглянувши в селищі Іванків Київської області, в спрощеному позовному провадженні, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Алієва Нурай до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») в особі представника Алієва Нурай (далі Представник позивача) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29 695,48 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять гривень сорок вісім гривень) та судових витрат в розмірі 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Позивач посилається на те, що 05 січня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі Первісний кредитор, АТ «ТАСКОМБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9048133-SP, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомленням Банком про факт встановлення Кредитного ліміту.

28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 695 грн. 48 коп., з яких:

14 704,73 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту;

14 990,75 грн. - сума заборгованості за відсотками;

0 грн. загальна заборгованість по комісії;

0 грн. пеня/штрафи.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Проте, ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені договором.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 002/9048133-SP від 05.01.2021 в розмірі 29 695 грн. 48 коп., з яких:

14 704,73 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту;

14 990,75 грн. - сума заборгованості за відсотками;

0 грн. загальна заборгованість по комісії;

0 грн. пеня/штрафи.

Даний Договір підписано електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 08 січня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи, призначений на 28 січня 2025 року, було відкладено на 20 лютого 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідача.

У судове засідання представник позивача не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із клопотанням, в якому просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення.

Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_1 відзив не надіслала.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

05 січня 2021 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9048133-SP /а.с. 5/, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ ТАСКОМБАНК, яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомленням Банком про факт встановлення Кредитного ліміту.

Також судом встановлено, що 28 лютого 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно Договору факторингу сума боргу відповідача перед новим кредитором ТОВ «ФК«ЄАПБ» становить 29 695,48 грн., з яких:

загальна заборгованість по тілу кредиту становить 14 704,73 грн.;

загальна заборгованість по відсотками становить 14 990,75 грн.;

загальна заборгованість по комісії 0 грн.;

пеня/штрафи 0 грн.

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору №002/9048133-SP від 05.01.2021, позивач надав наступні докази:

копію заяви-анкети № 38796 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank /а.с. 5/;

розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 002/9048133-SP від 05.01.2021 року за період з 28.02.2024 по 31.10.2024 /а.с. 6/;

копію Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 /а.с. 7-8/;

копію акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги по Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 /а.с. 9/;

Витяг з Реєстру Прав Вимог до Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 /а.с. 10/.

Доказів щодо укладення 05 січня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9048133-SP, матеріали справи не містять. Також відсутні в матеріалах справи і тарифи банку, які були запропоновані відповідачу при підписанні ним заяви про приєднання до умов комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-договорі про приєднання Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, договір на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщений на сайті АТ «ТВСКОМБАНК» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує (постанова від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17), що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18С зауважив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

При цьому Верховний Суд зауважив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку.

З долучених до матеріалів справи доказів в обґрунтування позову, відсутнє відповідне платіжне доручення чи його належним чином завірена копія на підтвердження тих обставин, що АТ «ТАСКОМБАНК» (Первісний кредитор), перерахувало відповідачу на платіжну картку кредитні кошти згідно з договором № 002/9048133-SP від 05.01.2021 року.

Відтак, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами.

Таким чином, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами факту надання кредитних коштів АТ «ТАСКОМБАНК (Первісним кредитором) - відповідачу ОСОБА_1 , вимоги позивача є не доведеними.

Щодо підтвердження факту відступлення прав вимоги за кредитним договором

Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

28 лютого 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року, згідно з яким АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «САПБ» за кредитними договорами, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось оплатити суму фінансування на умовах даного договору.

Згідно з п.2.3 Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року відступлення права вимоги та інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами та їх перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру прав вимог, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п.3.1 цього договору.

Згідно з п.3.1. Фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») зобов`язаний в день укладення сторонами цього договору сплатити Клієнту (АТ «ТАСКОМБАНК») суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Згідно з актом прийому-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнт АТ «ТАСКОМБАНК» уклали даний Акт про те, що на виконання п.2.1. Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, укладеного між клієнтом та фактором, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Прав Вимоги кількістю __________, після чого, з урахуванням п. 2.1. Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальника і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Реєстр прав вимоги передано в повному обсязі відповідно до умов Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024: Кредитний договір № 002/9048133-SP від 05.01.2021, боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості по тілу кредиту 14 704,73 грн.; загальна заборгованість по відсоткам 14 990,75 грн.; загальна заборгованість по комісії 0 грн.; пеня/штраф 0 грн.; загальна сума боргу 29 695,48 грн.

Втім, матеріали справи не містять доказів оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» суми фінансування за договором факторингу №НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року, а це свідчить, що Позивачем не надано до суду доказів набуття ним прав вимоги до Відповідача, які він мав надати до суду разом з позовною заявою.

Таким чином, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за кредитним договором № 002/9048133-SP від 05.01.2021.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх обґрунтування, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Алієва Нурай до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення (20 лютого 2025 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30

Представник позивача: Алієв Нурай, адреса: Київська область м. Бровари вул. Лісова,2 поверх №4

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО