Справа № 686/2351/25
Провадження № 2/686/2441/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі головуючої судді Хараджі Н.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Хмельницькому у порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 , подану та підписану її представником адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною 3-річного віку,-

в с т а н о в и в:

27.01.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною 3-річного віку.

Вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис 568 від 18.04.2023 року. За час перебування у шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося. У неї із відповідачем зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Вона переконана, що вона з відповідачем є зовсім різними людьми і вважає, що розірвання шлюбу відповідає їх спільним інтересам та інтересам доньки. Дитина проживає з матір`ю. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, від 25.04.2023 №68625-: АДРЕСА_1 . Разом з тим ані вона, ані донька виплат як внутрішньо переміщені особи не отримують. Позивачка отримує виплати на своє утримання у зв`язку з народженням дитини. Однак враховуючи, що відповідач отримує пенсію в розмірі приблизно 13000,00 гривень та працевлаштований, відповідач повинен матеріально підтримувати дружину, з якою проживає дитина, має стабільний щомісячний дохід, може надавати матеріальну допомогу на її утримання. На даний час сторони спільно не проживають.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.02.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та її представник в судове засідання, будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи не з`явились, однак на адресу суду від представника позивача адвоката Якименко О.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності її та позивача. Позов підтримують в повному обсязі та просять суд його задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Малькут О.О., будучи належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились, однак на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання, у якому зазначив, що заявлений позов визнають повністю, просять задовольнити його в повному обсязі та у зв`язку із неможливістю бути присутніми у судовому засіданні не заперечують проти розгляду справи за їх відсутності.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.04.2023 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , 18.04.2023 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 568.

У подружжя є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося. У неї із відповідачем зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Позивачка з відповідачем є зовсім різними людьми і вважає, що розірвання шлюбу відповідає їх спільним інтересам та інтересам доньки. На даний час сторони спільно не проживають.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У статті 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і їх відновлювати позивачка не має наміру, наполягає на розлученні та просить не надавати строк на примирення.

З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними є неможливим, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхнього сина. За таких обставин, шлюб підлягає розірванню.

Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання матері суд дійшов такого.

Згідно частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

За положеннями частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною першою та другою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1ст. 79 СК України).

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Особливість такого утримання полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Позивач просить стягувати аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи стягнення з дня подачі позову до суду.

Судом встановлено, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач позов визнав і в цій частині, фактично визнавши, що має змогу сплачувати аліменти на утримання дружині саме в такому розмірі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач позов визнав у повному обсязі, про що, через канцелярію суду подано заяву 03.03.2025, яка зареєстрована під № 12964.

Суд вважає, що визнання позову не суперечить чинному законодавству, не порушує прав та обов`язків жодних осіб, а тому суд приймає визнання позову та приймає рішення про задоволення позову .

Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, як щодо стягнення аліментів на дітей так і щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 75, 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання позову ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 .

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану та підписану її представником адвокатом Якименко Ольгою Ігорівною до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною 3-річного віку - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , укладений 18.04.2023 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис № 568.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно з урахуванням індексації до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з дня подачі позову до суду.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа