Номер провадження 2/754/1817/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі свого представника - Бондар Ю.Ю. звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 13 545, 13 грн., що виникла за період з 01.01.2022 року по 30.09.2024 року, інфляційні втрати та 3% річних, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 13.12.2024 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позовна заява не містить правильного розрахунку сум виставлених до стягнення. Основна заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 13 545,13 грн. наведені у особовому рахунку № НОМЕР_1 відображені без урахування обставин, які впливають на їх зменшення та неправдиву інформацію. 14.01.2022 року наказом №3 ПУЕЦ були затверджені зміни до тарифів підняття яких зазначено заднім числом 01.01.2022 року. Те саме з наступними наказами: наказ №3 від 09.01.2023 р. який починає діяти заднім числом 01.01.23 р., наказ № 24 від 11.07.24 підвищує тарифи заднім числом аж з 01.06.23 року. 09.01.2023 Наказом № 3 затверджено підвищення тарифів одним з яких є Вивезення побутових великогабаритних, рідких відходів (тариф по вивезенню тпв зріс з 0,8743 до 1,4091 далі 01.01.2023 він становить 1,0995 ) хоча договір № 2 /1848-К-12 на вивезення ТПВ заключений 01,01,2012 р не має додатку щодо підвищення ціни на послуги, а отже доказ підвищення тарифу відсутій. П.11 складового розміру тарифу з 01.01.22 - 0,5455 підвищено 01.03.2023 до 0,6712 хоча договір №107-о на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012 року не містить додатку щодо підвищення ціни на послугу. Вище зазначені накази посилаються на Протоколи зборів співвласників багатоквартирних будинків до договорів на управління багатоквартирними будинками, що надаються населенню ТОВ «Першій українській експертній центр». Вище зазначені протоколи та договори відповідачу не надавались, що унеможливлює аналіз правомірного підвищення тарифів. Також не були надані підтверджуючі первинні документи що послуги надавались у повному обсязі з 05:30 24 лютого 2022 року під час запровадження воєнного стану до 01.04.22 року коли Київщину повністю звільнили від російської окупації. Враховуючи те, що надані позивачем докази, дають підстави сумніватися в правильності розрахунків позивача, відповідач зможе визначитися із правовою позицією по справі виключно після отримання всіх правильних розрахунків. Згідно із Статтею 26 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово- комунальні послуги» передбачено відповідальність за неналежне виконання договору. У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором. Окрім того, стягнення заборгованості на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. підлягає сумніву по складності справи і становить майже половину від основної заборгованості. Договору на правову допомогу та акту приймання-передачі послуг відповідачу не надано.Щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору, позивач зазначає, що він є непрацюючим інвалідом 3 групи. З 2021 року стан здоров`я погіршився у результаті чого я отримав статус інваліда 3 групи. Лікування потребує щорічної госпіталізації та значних коштів. З 22.01.25 по 31.01.25 позивач знову перебував на лікуванні і на зараз перебуває у скрутному матеріальному становищі, та не маю змоги сплатити судовий збір. Частиною 3 ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити її від сплати судового збору.

У свою чергу від представника відповідача - адвоката Бондар Ю.Ю. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначає про те, що у спірний період стягнення заборгованості, співвласниками багатоквартирного будинку рішення щодо визначення форми управління не приймались, конкурс місцевих органів влади на визначення управителя по означеному будинку не проводився, отже, ТОВ «Перший український експертний центр» продовжує надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі розділу VI Прикінцевих та перехідних полоджень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 5 ст. 13 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Щодо розміру витрат на правову допомогу, то такі витрати документально підтверджені та доведені, є співмірними з предметом спору та складністю справи. А відтак, вважає, що вимоги позовної заяви є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012 р.), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».

Позивач прийняв житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом прийому - передачі від 01.10.2012 р.

Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №40004440 від 21.10.2024, квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 5-1131, виданий 26.09.2014 Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно із розрахунком заборгованості у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_3 , у загальному розмірі 13 545, 13 грн., що виникла за період з 01.01.2022 року по 30.09.2024 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт.

Позивач, відповідно до Акту приймання-передачі будинку є виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку АДРЕСА_1 . Відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживача у житловому приміщенні в спірний період. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось.

Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, договори на обслуговування домових систем.

Водночас, зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в разі відсутності споживача, чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на те що, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18.10.2024 року заборгованість по утриманню квартири АДРЕСА_2 , складає 13 545,13 грн..

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно із розрахунками наданими позивачем, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати у розмірі 598,99 грн., та 3% річних у сумі 221,47 грн.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 13 545,13 грн., інфляційних втрат у сумі 598,99 грн., та 3% річних у сумі 221,47 грн., є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог позивача щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги.

На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду Договір про надання правової допомоги (витяг) від 01.04.2024 року (доданого до позовної заяви); Акт приймання - передачі наданих послуг від 20.11.2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Перший український експертний центр» судові витрати, понесені на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

З огляду на вище викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 14 365,59 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень, а також судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 3 028,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, оф. № 1004.

Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ,

Повний текст рішення суду виготовлено 10.03.2025.

Суддя: Т.А.Зотько