Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5428/24
Провадження № 2/279/94/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/5428/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Немировський Валерій Іванович, до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 02.03.2021 року, актовий запис № 310.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя мати склала заповіт, який був посвідчений секретарем Межиріцької сільської ради. Даним заповітом спадкодавець на випадок своєї смерті зробила розпорядження згідно якого все своє майно, яке на день смерті їй належатиме, в тому числі належний їй житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Вона спадщину прийняла, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Другої коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області, на підставі чого було заведено спадкову справу №215/2021.

Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не зверталися.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

16.07.2024 року листом за вих. № 490/02-14 в.о. державного нотаріуса Другої коростенської державної нотаріальної контори їй роз`яснив, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки згідно наданих нею документів встановлено, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно, а довідка Дідковицького старостинського округу про належність будинку спадкодавцеві не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності спадкодавця. Одночасно було рекомендовано звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Так, дійсно правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній. Разом з тим, факт належності спадкового житлового будинку спадкодавиці підтверджується заповітом посвідченим секретарем Межиріцької сільської ради 11.08.2011 року, довідкою старости Дідковицького старостинського округу Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області №203 від 12.06.2024 року, інформаційною довідкою Комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №32 від 26.08.2024 року та технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами інвентаризаційна справа №32. В тому числі це підтверджено власне листом нотаріуса №490/02-14 від 16.07.2024 року з якого вбачається, що вона є спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_2 , 1939 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались, тому вона є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Тому порушене питання може бути вирішене тільки у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Просить ухвалити рішення, яким визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 81 року в с.Барди Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 02.03.2021 року.

З довідки старости старостинського округу с.Дідковичі, с.Булахівка, с.Межирічка, с.Барди Коростенського району Житомирської області №146 від 24.03.2021 року слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала і була зареєстрована на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), по АДРЕСА_1 .

За даною адресою на день смерті проживала і була зареєстрована одна.

З виписки з погосподарської книги Межиріцької сільської ради за 2016-2023 роки виданої 12.06.2024 року старостою Дідковицького старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області за вих. №48/12-10 слідує, що згідно запису в погосподарській книзі за особовим рахунком 0189 вказано прізвище, ім`я, по батькові голови домогосподарства: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Рік побудови будинку 1918 року. Загальна площа 20 кв.м., житлова 14 кв.м. Присадибна земельна ділянка 0,25 га.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим виконкомом Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області 23.10.2002 року.

Зміна прізвища позивача відбулась при реєстрації шлюбу, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим повторно 11.09.2019 року відділом ДРАЦС Народицького районного управління юстиції Житомирської області.

11.08.2011 року ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області Андрієвич М.В.

Зі змісту заповіту слідує, що ОСОБА_2 все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, в тому числі належний їй житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заповідає дочці ОСОБА_1 .

Відомості про те, що даний заповіт було оспорено або скасовано в справі відсутні.

Інформація про інших спадкоємців по закону або заповіту відсутня.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З листа Другої коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області від 30.01.2025 року за №64/02-14 слідує, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви дочки ОСОБА_1 про прийняття спадщини, 26.08.2021 року заведено спадкову справу №215/2021.

З матеріалів спадкової справи №215/2021 слідує, що ОСОБА_1 2407.2024 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер: :10:000:0003.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , не видано.

З листа нотаріуса від 16.07.2024 року за №490/02-14 слідує про неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

З документів, які наявні у справі та стосуються житлового будинку АДРЕСА_1 слідує, що на час смерті ОСОБА_2 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаний житловий будинок мав загальну площу 20 кв.м., житлову 14 кв.м.

Разом з тим, з технічного паспорта, виготовленого 17.06.2024 року слідує, що загальна площа будинку вже становить 44,8 кв.м., житлова 19,6 кв.м., допоміжна площа 25,2 кв.м.

Вказане свідчить, що відбулась перебудова/добудова. Докази того, що така перебудова / добудова проводилась за життя спадкодавця, відсутні. Дозвільні документи, які б вказували ким і коли було проведено перебудову/добудову, в матеріалах справи також відсутні, що унеможливлює визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України ) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.13 ЦПК України).

Отже, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наявних у справі документів, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.328, 376, 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Немировський Валерій Іванович, до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий 27.09.2019 органом 6128, РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник позивача адвокат Немировський Валерій Іванович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000769, видане 24.03.2016 року Радою адвокатів Житомирської області, місцезнаходження: 11508, м.Коростень, пров. Миколи Куліша, 4 Житомирська обл.

Відповідач Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, місце знаходження: 11501, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, Житомирська обл., .

Суддя: Шульга О.М.