Справа № 297/2996/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, ухвалене головуючим суддею Михайлишин В.М., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та встановлення юридичного факту

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та встановлення юридичного факту.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Угорщині у сторін народився син ОСОБА_3 , сторони у шлюбі не перебувають та проживають окремо. При цьому, у свідоцтві про народження дитини відомості про батька відсутні, а відомості про матір записані за її дівочим прізвищем. Однак, маючи намір вчинити нотаріальні дії на користь сина, позивач звернувся до приватного нотаріуса м. Берегова, де йому було роз`яснено про неможливість вчинення таких дій у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження дитини відсутні відомості про батька.

З метою отримання доказу того, що позивач являється батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , була проведена молекулярно-генетична експертиза. Згідно висновку №43173 від 24.06.2024 встановлена ймовірність того, що позивач є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складає 99,999999%. У зв`язку з тим, що свідоцтво про народження дитини було видане в Угорщині внести зміни до нього в Україні неможливо.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 зазначив, що на даний час ОСОБА_5 проживає разом з ним, його вихованням та утриманням займається виключно він, а матір дитини має намір виїхати на постійне місце проживання до Угорщини.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту щодо самостійного виховання та утримання дитини відмовлено.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства. Позивачем надано тільки висновок експерта. Клопотань щодо виклику свідків чи витребування додаткових доказів, про призначення молекулярно-генетичної експертизи позивач у суді не заявляв. Визнання позовних вимог відповідачкою не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що надав суду належний та допустимий доказ, який доводить факт його батьківства. Відповідач даний факт не оспорює, погоджується з ним. Враховуючи те, що він подав позов з експертизою, то ним не ставилось питання про виклик свідків чи призначення судової експертизи.

Вказує, що факт народження сина ОСОБА_6 підтверджений згідно законодавства Угорщини, а якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві чи консульській установі не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фегердярмат, Угорщина. Матір`ю дитини значиться ОСОБА_7 , відомості про батька відсутні (а.с.10-11).

Відповідно до довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_2 , виданої Консульством України в Ніредьгазі, Угорщина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований громадянином України (а.с.8).

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2018 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано. Тобто, із вказаного вбачається, що на час зачаття дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 значилась у шлюбі з іншим чоловіком (а.с.3).

На підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 було надано суду висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження №43173 від 24.06.2024 року, згідно якого встановлено ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведеного дослідження, яка складає 99,999999% (а.с.12-21).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заявлені позивачем вимоги слід вирішувати в позасудовому порядку.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (абзац перший частини першої статті 135 СК України).

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, - рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК , згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 613/96/21, висновки якої відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує, зроблено висновок, «щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства».

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства, що зазначено Верховним Судом у постановах від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23), від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відтак, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, який необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У справі, що переглядається в апеляційному порядку встановлено, що на обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надав висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження №43173 від 24.06.2024, згідно якого встановлено ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 99,999999%.

Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - доведено.

Крім того, ОСОБА_2 в суді першої інстанції, а також і в суді апеляційної інстанції підтвердила, що батьком її сина ОСОБА_4 , є саме ОСОБА_1 .

Оскільки позивачем належними і допустимими доказами підтверджено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сином, а тому є підстави для задоволення позовних вимог.

Однак суд першої інстанції вищезазначеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи ,які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та суд прийшов до помилкових висновків.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381-384, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , народження якої в місті Фегердярмат підтверджено Свідоцтвом про народження за № НОМЕР_5 серії МА від 30 травня 2018 року, що видано мерією міста Фегердярмат, Угорська Республіка.,

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: