справа № 619/9740/24
провадження № 2-о/619/39/25
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.

за участю секретаря судового засідання Дєдової Н.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Мироненко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

Короткий зміст заявлених вимог.

Адвокат Мироненко С.М., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою, у якій, з урахуванням уточненої заяви, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 з 2011 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця в офіційному шлюбі з іншим чоловіком з 1996 не перебувала. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 21.09.1999. Факт тривалого спільного проживання як чоловіка та дружини підтверджується спільною реєстрацією за однією адресою, веденням спільного господарства, існуванням спільного сімейного бюджету, наявністю взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом. Протягом всього часу спільного проживання опікувались один одним, мали спільний бюджет, разом здійснювали закупки та готували, вирішували побутові питання, оплачували комунальні послуги зі спільного бюджету, допомагали один одному. ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen Polo з 2018 року. ОСОБА_4 керував даним автомобілем і оформлював на своє ім`я поліси страхування. В квартирі, в якій спільно проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виконували поточні ремонти, поліпшували умови проживання, створювали затишок та пристойні та комфортабельні умови проживання, для чого витрачали спільні кошти на поліпшення умов проживання. З початку повномасштабного вторгнення з боку РФ на територію України, ОСОБА_4 пішов воювати. Контактною особою зазначив дружину ОСОБА_1 . ОСОБА_4 отримував заробітну плату, як військослужбовець і регулярно переводив гроші на рахунок ОСОБА_1 , як дружині. 10.10.2024 на адресу ОСОБА_1 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_6 , надійшло сповіщення сім?ї про те, що ОСОБА_4 зник безвісти 30.09.2024 під час бойових дій. Розпочато службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли зникненню солдата ОСОБА_4 . Встановлення факту проживання без шлюбу як чоловіка та дружини, для ОСОБА_1 породжує юридичні наслідки, а саме в реалізації соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аргументи учасників справи.

У відзиві на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, військова частина НОМЕР_1 просить прийняти обґрунтоване та законне рішення, посилаючись на те, що командир 2 відділення 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 зник безвісті 30.09.2024 під час бойових дій в районі населеного пункту Миколаївка Покровського району Донецької області. В якості контактної особи дійсно зазначена: "дружина - ОСОБА_1 (цивільний шлюб) та мати - ОСОБА_2 ". Інша інформація на підтвердження або спростування обставин викладених в заяві про встановлення юридичного факту у військовій частині НОМЕР_1 відсутня.

Міністерство оборони України направило до суду письмові пояснення, в яких просило заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без розгляду, оскільки суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. У заявниці фактично виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Враховуючи те, що наявний спір про право, який вирішується у позовному провадженні, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а також роз`яснити заявниці її право звернутися з даними вимогами в порядку позовного провадження.

В заяві на письмові пояснення Міністерства оборони України представник заявника - просила врахувати при розгляді справи правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 23 жовтня 2024 року у справі № 571/916/22, від 06 листопада 2024 року у справі № 161/2151/23, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, від 28 лютого 2024 року у справі № 283/2558/22 і відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Участь у справі заявника та заінтересованих осіб.

В судовому засіданні заявник та її представник - адвокат Мироненко С.М. підтримали викладені в заяві вимоги, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа - представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, надавши відзив на заяву та просили прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Заінтересована особа - представник Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяви про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі доказами, проти задоволення заяви не заперечує.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 заяву визнала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву визнає в повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа - представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, надавши пояснення, в яких просить заяву розглядати за його відсутності та залишити без розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Прізвище заявника до шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердженням цьому є ксерокопія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданим 28.02.1968, актовий запис № 26 ( зворотній сторона а.с. 14).

Відповідно до ксерокопії паспорту серії НОМЕР_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка селище Пісочин Харківського району Харківської області (а.с. 14).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 23.10.2024 року N? 5, виданий першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_9 (а.с. 15).

Шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 розірвано 15 грудня 1995 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 26.10.2024 року, актовий запис № 319, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Дергачівського районного управління юстиції Харківської області (зворотній а.с. 15).

Згідно з довідкою спеціаліста сектору реєстрації місця проживання та ведення РТГ Солоницівської селищної ради № 1410 від 12.11.2024 ОСОБА_1 з 08.08.1997 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (зворотня сторона а.с. 16).

22.10.2024 року ОСОБА_1 підписала нотаріально посвідчену заяву, на підтвердження факту, що вона у зареєстрованому шлюбі як на території України так і за її межами не перебуває. Заява засвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою I.В. за реєстровим N? 2940 ( а.с. 18).

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим 13.10.1967, актовий запис №? 26 ( зворотній а.с. 16).

Відповідно до ксерокопії паспорту серії НОМЕР_6 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Запсілля Краснопільського району Сумської області (зворотня сторона а.с. 15).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_7 від 18.04.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми, вбачається факт розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21 вересня 1999 року, актовий запис N? 473 ( а.с.17).

Відповідно до довідки від 14 травня 2022 року № 6311- ОСОБА_4 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа і фактичним місцем проживання/перебування зазначено АДРЕСА_1 (зворотня сторона а.с. 17).

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок ОСОБА_1 регулярно надходили грошові кошти від ОСОБА_4 (а.с. 18-19).

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen Polo з 2018 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 , що підтверджується ксерокопією свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_9 від 27.10.2018 року (зворотня сторона а.с. 19).

Матеріали справи містять поліс № АТ/0061575 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформлений на ОСОБА_4 на автомобіль марки Volkswagen Polo з 2018 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 (а.с. 20).

10.10.2024 на адресу ОСОБА_1 , надійшло Сповіщення сім?ї № 12938/6952/1/2774 за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 , яким повідомлено, що " ОСОБА_11 чоловік, сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , командир 2 відділення 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї ВЧ НОМЕР_1 зник безвісті 30.09.2024 під час бойових дій в районі населеного пункту Миколаївка Покровського району Донецької області" (а.с. 20).

Як вбачається з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_1 звернулась в правоохоронні органи і повідомила, що її цивільний чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , командир 2 відділення 2 зенітно-ракетного взводу зенітно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_10 , 30.09.2024 року зник під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Миколаївка Покровського району Донецької області, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001228 від 12.10.2024 (зворотня сторона а.с. 20).

Із заяви ОСОБА_2 - матері ОСОБА_4 , засвідченої 18.10.2024 старостою Прудянського старостинського округу Є.М?ячиковим, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав спільно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як подружжя в АДРЕСА_1 з 2011 року. Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, піклувалися один про одного (а.с. 21).

Із заяви ОСОБА_3 - батька ОСОБА_4 , засвідченої 18.10.2024 старостою Прудянського старостинського округу Є.М?ячиковим, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав спільно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як подружжя в АДРЕСА_1 з 2011 року. Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, піклувалися один про одного (а.с. 21).

Про спільне проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 свідчать і фотокартки, наявні в матеріалах справи (а.с. 22-23).

За даними Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян значаться наступні актові записи:

- актовий запис про шлюб № 2322 від 30.09.1989, складений Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

-актовий запис про шлюб № 795 від 23.04.1988, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (а.с. 133).

Допитаний у якості свідка ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_13 прожила з ОСОБА_14 , як одна сім`я приблизно років 12, разом відпочивали, святкували свята, робили в квартирі ремонт, від дрібниці до більш дорогої речі здійснювали разом. ОСОБА_15 з чоловіком розлучилася років 20 тому.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_17 перебувають у дружніх стосунках. Також знає, що вона проживала разом з ОСОБА_14 у АДРЕСА_1 , як чоловік і жінка, разом все купляли, робили ремонт, відпочивали, турбувалися один про одного, мали спільний бюджет. ОСОБА_15 знає з 2005 року, а з ОСОБА_18 познайомився в 2012-2013 році. З цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживли разом. ОСОБА_19 був працьовитою людиною.

Допитана у якості свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_21 35 років, працювали разом на одному підприємстві, років 13 тому ОСОБА_22 почала проживати разом із ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 . З першим чоловіком ОСОБА_13 розлучилася давно. ОСОБА_23 та ОСОБА_22 придбали разом автомобіль, кухню, диван, відпочивали кожен рік разом.

Допитана у якості свідка ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_21 . Також знає, що вона проживала разом з ОСОБА_14 у АДРЕСА_1 , як чоловік і жінка, разом все купляли, робили ремонт, відпочивали, турбувалися один про одного.

Застосовані судом норми права.

Відповідно до положень ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

За ст. 18 СК України кожен учасник сімейних правовідносин має право звернутись до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту є встановлення правовідношення.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України встановлення факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження. Норма статті 315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року №2947-III).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Щодо розгляду справи в окремому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) виснувала, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших.

Що стосується аргументів Міністерства оборони України про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони наявність такого спору не доведено. При цьому суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106), про те що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі 179/986/23 зазначив, що самі собою заперечення заінтересованої особи, що заявник має право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки заявлений ним факт не підтверджено належними доказами - не свідчать про існування спору про право.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісті" № 2505-VIII від 12.07.2018 (далі Закон № 2505-VIII)

Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону, близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

Частиною 1 статті 3 Закону № 2505-VIII встановлено, що цей Закон поширюється на суспільні правовідносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти в умовах збройного конфлікту, у зв`язку з воєнними діями, заворушеннями всередині держави, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей, а також осіб, зниклих безвісти за будь-яких інших обставин.

У статті 6 вище вказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що дана справа повинна бути розглянута саме в окремому провадженні, а не в позовному, адже встановлення факту, про який просить заявниця не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Висновки суду.

Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявниці та оцінивши показання допитаних у судовому засіданні свідків, суд вважає, що вимоги, викладені у зааяві підлягають задоволенню, оскільки факт, про встановлення якого просить заявниця, підтвердився дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі: сповіщенням сім`ї яке було надіслане заявниці саме як дружині померлого солдата ОСОБА_4 ; інформацією військової частини, про те, що ОСОБА_1 в особистій справі зазначена в якості контактної особи дружиною, довідками з місця проживання заявниці та ОСОБА_4 ; показаннями свідків, батьків померлого солдата; копіями фотоматеріалів; банківськими виписками про перерахування коштів ОСОБА_4 . ОСОБА_1 , а також відсутністю у період спільного проживання інших зареєстрованих шлюбних відносин.

Встановлення факту, про який просила заявниця суд, має юридичне значення, тобто від нього залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, що вбачається з норм ст. ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, які дозволять заявниці реалізувати права, передбачені цим законом, як близькому родичу та члену сім`ї такої особи; право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Заявниця не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення, адже чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю без шлюбу, зник безвісті, і довести такий факт у позасудовому порядку неможливо. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зібраними у справі доказами підтверджено, що заявниця проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , вела з ним спільне господарство, мали спільний побут.

Отже, заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 має для неї юридичне значення; в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявниця спільно проживала з ОСОБА_6 з 2011 року по 30.09.2024 року, їхнім взаємним стосункам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 258, 259, 265, 293, 315-316, 319, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа: Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, с-ще Солоницівка, вул. Визволителів, 6;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

заінтересована особа: Міністерство оборони України, , місцезнаходження: м. Київ-168, проспект Повітряних сил України, 6.

Суддя О. В. Пруднікова