ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/242/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

представник відповідача - адвокат Зольнікова Віта Олександрівна;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 - адвокат Зольнікова Віта Олександрівна;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зольнікової Віти Олександрівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3974438 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., строк позики - 30 днів, тобто до 19.01.2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису O29epg6Xk8, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики.

20.12.2020 року позикодавець на виконання умов Договору позики свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки.

12.09.2024 року позикодавцем направлено запит №12/09/24-10 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» про надання підтвердження прийняття та виконання платіжної інструкції за ініційованими Позикодавцем платіжними операціями з переказу коштів на банківський картковий рахунок вказаний позичальником/відповідачем в договорі позики № 3974438.

Згідно листа №13/09-2024-9/ТНПП від 13.09.2024 року ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), у відповідь на зазначений вище запит останній підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема, 20.12.2020 року сума 6000, 00 грн. зараховано за номером платіжної картки № НОМЕР_1 . Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.

Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 328,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 328,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За умовами Договору позики № 3974438 від 20.12.2020 року, сума кредиту становить 6000,00 грн., строк користування позикою - 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики - укладено не було), в строки визначені Договором позики заборгованість - не сплачена, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені Відповідачем платежі за договором, які складають - 0,00 грн..

Заборгованість відповідача за кредитним договором складає 9582,00 грн., зокрема: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3582,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за договором позики № 3974438 у розмірі 9582 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором позики № 2974438 від 20 грудня 2020 року у розмірі 9582,00 грн. та судовий збір - 2422,40 грн., а всього 12004,40 грн.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія управління активами» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зазначивши, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умови укладеного Договору позики та не повернув позикодавцю отримані кошти в розмірі 6000,00 грн., а також нараховані проценти - 3582,00 грн., що є підставою для стягнення коштів у судовому порядку на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача - адвокат Зольнікова В.О. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було направлено відповідачу повідомлення про відступлення боргу, навіть на електронну пошту, а також пропозицій щодо реструктуризації заборгованості. Оскільки з військовою агресією рф відповідач втратив роботу, вимушений був переїжджати в іншу місцевість, у зв`язку з чим і виникла заборгованість.

Зазначає, що матеріали справи не містять оригіналу договору позики № 3974438 від 20.12.2020 року, квитанції про переказ позичених коштів на рахунок відповідача, оригінал договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, який містить незаповнені графи, а саме на підставі якого протоколу директор Велікданов С.К. уповноважений підписувати відповідні документи, а надана суду копія договору про відступлення прав вимоги № 4-2023 від 29.08.2023 року не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги саме до відповідача.

Крім того, копії позовної заяви з додатками відповідач не отримував по даній справі, в електронному виді вони не відкриваються. У повному обсязі ознайомитись з матеріалами не представлялось можливим.

Також позивачем не надано розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, а саме суми заборгованості за відсотками у розмірі 3582,00 грн.

Не враховано, що відповідач відноситься до соціально незахищеної категорії населення, є інвалідом ІІІ групи з дитинства по слуху, що підтверджується МСЕК від 31.08.2009 року, позивач через вади слуху. Користується лише жестовою мовою, про що відомо позивачу. Тож можна було його звільнити від сплати процентів за користуванням кредитом.

Звертає увагу суду на те, що заборгованість у відповідача виникла з 20.01.2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом 22.10.2024 року, тобто з перевищенням трирічного строку позовної давності.

З урахуванням правил ст. 261 ЦК України початком перебігу позовної давності для позивача є відповідно 20.01.2021 року. Отже, станом на момент розгляду даної справи, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, підлягає застосуванню строк позовної давності, про який заявляє сторона відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості.

У січні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - Кожем`яченко Ю.М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вказує, що кредитний договір від 12.03.2023 року разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

Шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А4266, який було надано позичальнику, кредитного договору № 1170-0843 від 12.03.2023 року, та паспорта споживчого кредиту, відповідач прийняв усвідомлене рішення про укладення такого договору.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, вказано, що стандартна ставка - 3% в день; знижена ставка - 2,5% в день, крім того зазначено строк кредитування - 300 календарних днів. Отже, вбачається, що у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування.

Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, відповідач правом споживача, відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом 14 днів, не скористався та продовжував користуватися кредитом на погоджених умовах між сторонами.

Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1035-4360 від 28.01.2022 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №3974438 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. строк позики - 30 днів тобто до 19.01.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису O29epg6Xk8, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики.

20.12.2020 року позикодавець на виконання п.1 Договору позики №3974438 від 20.12.2020 року, свої зобов`язання виконав, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № НОМЕР_2 .

Вказана обставина також підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 28 жовтня 2024 року, згідно з якою 20 грудня 2020 року на рахунок ОСОБА_1 було зараховано 6 000 грн.

12.09.2024 року позикодавцем направлено запит №12/09/24-10 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» про надання підтвердження прийняття та виконання платіжної інструкції за ініційованими Позикодавцем платіжними операціями з переказу коштів на банківський картковий рахунок вказаний позичальником/відповідачем в договорі позики № 3974438.

Згідно листа №13/09-2024-9/ТНПП від 13.09.2024 року ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) підтверджується прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 20.12.2020 року, сума 6000,00 грн. зарахована за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу 82629. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників.

Пунктом 5.2. Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року встановлено, що перехід від Позикодавця/первісного кредитора до Позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Виконання п.5.2. Договору факторингу підтверджується підписанням сторонами Додатку №4 та №5 до Договору факторингу.

Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 року до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 328,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14328,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

За умовами Договору позики №3974438 від 20.12.2020 року, сума кредиту становить 6000 грн., строк користування позикою - 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики - укладено не було) в строки визначені Договором позики заборгованість - не сплачена, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором, які складають - 0,00 грн.

Позивач просив суд стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором в розмірі 9582,00 грн., зокрема: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3582,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що оскільки фактично отримані та використанні позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не повернуті, а тому наявні підставі для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3974438 від 20.12.2020 року у розмірі 9582,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить п. 12 договору - реквізити сторін.

Факт отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 6000,00 грн. ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи, а саме, листом №13/09-2024-9/ТНПП від 13.09.2024 року ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), яка підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення платіжної операції, зокрема 20.12.2020 року, сума 6000, 00 грн. зарахована за номером платіжної картки № НОМЕР_2 , номер платежу 82629.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умови укладеного ним Договору позики та не повернув позикодавцю отримані кошти в розмірі 6000 грн, а також нараховані відсотки, в розмірі 3 582 грн., що є підставою для стягненнях коштів у судовому порядку на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що нарахування ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та процентів здійснювалося на умов та в сумах погоджених сторонами, а розмір заборгованості нараховано з врахування здійснених відповідачем платежів для погашення заборгованості, які були зараховані на погашення процентів.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 9582,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював укладений між ним та позивачем договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в його частині до суду не звертався.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Щодо доводів представника ОСОБА_1 - адвоката Зольнікової В.О. про застосування строку позовної давності до вимог позивача, колегія суддів зазначає слідуюче.

Перебіг строку позовної давності за вимогами про стягнення боргу за Договором позики розпочався 20 січня 2021 року і спливав 20 січня 2024 року.

Разом з тим, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалась до 30 червня 2023 року.

Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції чинній на день звернення позивача до суду з позовом), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався, діяв на момент звернення до суду із даним позовом та діє на даний час.

Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а потім і воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України), загальний трирічний строк позовної давності продовжено та позивачем не пропущено, так як позовні вимоги про стягнення боргу заявлено в серпні 2024 року.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є мотивоване та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зольнікової Віти Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді