ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1314/24 Головуючий суддя І інстанції Бобко Т. В.
Провадження № 22-ц/818/1004/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 10 липня 2024 року позов ПрАТ «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 25 жовтня 2020 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 21733 гривні 84 копійки, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень та витрати, пов`язані з витребуванням доказів, у розмірі 43 гривні.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, в якому просить розстрочити виконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року по справі № 953/1314/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 25 жовтня 2020 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 21733 грн. 84 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з витребуванням доказів у розмірі 43 грн. 00 коп., а всього загальною сумою 24804 грн. 84 коп. рівними платежами по 2 067 грн. 07 коп.

Заява мотивована тим, що він має низку професійних легеневих хвороб та інших хронічних захворювань, внаслідок ускладнень від перенесеного COVID-19, стан відповідача значно погіршився, неодноразово відповідача було прооперовано. Дружина відповідача - ОСОБА_2 , також має ряд захворювань. Зазначене зумовлює тяжкий матеріальний стан, оскільки їм обом доводиться нести витрати на аналізи, дослідження, обслідування, на купівлю ліків, на проведення численних операцій, допоміжного інвентаря в пост-операційні періоди тощо. При цьому, відповідач ОСОБА_1 та його дружина є людьми похилого віку, пенсіонерами, постійного оплачуваного місця роботи жоден з них не має, і єдиним джерелом доходів для них слугують їх пенсії, розміри яких наразі становлять 5202 грн 33 коп. та 5 108 грн 60 коп. Також відповідач в обгрунтування своєї заяви зазначає і про сучасні реалії повномасштабної агресії російської федерації проти України. На переконання відповідача, наведені обставини відповідають критеріям, що передбачені законодавцем у ч. 4 ст. 435 ЦПК України, в якості підстав для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Відповідач зазначає, що в умовах воєнного стану йому буде складно виконати рішення суду по цій справі та одразу єдиним платежем сплатити на користь позивача 24 804,84 грн.

23.09.2024 року від представника позивача ПрАТ «Харківенергозбут» - Григоряка Ю.С. судом одержано заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якій остання просила відмовити у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 в своїй заяві як підставу, що ускладнює виконання рішення суду, зазначив, що його матеріальний стан на даний час не дозволяє йому здійснити оплату всієї суми одразу, оскільки він має малий розмір пенсії (5108,60 грн./міс.), крім того, має тяжкі захворювання, що вимагає витрат на їх лікування (аналізи, дослідження, оперування тощо). Проте, представник позивача стверджує, що зазначені ОСОБА_1 обставини не можуть бути беззаперечним доказом скрутного майнового становища заявника, оскільки матеріали справи містять довідку про доходи № 922332, з якої вбачається, що сума пенсії відповідача за період з квітня 2024 року по вересень 2024 року складає 30651,60 грн. Тобто заявником не надано на підтвердження своїх доводів будь яких документів, що свідчили б про його тяжке матеріальне становище; не надано банківських документів, що підтверджували б відсутність відкритих на його ім`я рахунків та інших доходів. Відповідач з моменту утворення заборгованості до теперішнього часу не здійснює оплати за послуги з постачання електричної енергії. Розуміючи наявність заборгованості, ОСОБА_1 не звертався до ПрАТ «Харківенергозбут» щодо врегулювання спору у досудовому порядку шляхом укладення з товариством договору про реструктуризацію боргу. На даний час, позивач не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан погіршується внаслідок несвоєчасних розрахунків за спожиту електроенергію.

30.10.2024 року відповідач направив до суду заяву позивача, в якій він зазначив, що не погоджується із викладеними доводами представника позивача, стверджував, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд може врахувати тяжке фізичне захворювання відповідача або членів його сім`ї, матеріальний стан та інші надзвичайні події, на обгрунтування кожної з підстав, що враховуються судом під час вирішення питання про розстрочення виконання судового рішення ОСОБА_1 надав належні та допустимі докази, зокрема необхідні медичні документи задля підтвердження наведеного ним у заяві про розстрочення виконання відповідачем рішення суду переліку наявних у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тяжких хвороб, а також довідки про доходи пенсіонера.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - залишено без розгляду.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу від 30 жовтня 2024 щодо відмови у поверненні сплаченого ним судового збору, який був сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року по справі №953/1314/24 у розмірі 605 грн 60 коп.

Вказав, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною. На день подачі 06.09.2024 заяви про перегляд заочного рішення він не отримував жодних документів по справі № 953/1314/24.Станом на 06.09.2024 року ОСОБА_1 отримав лише копію заочного рішення. Документи по цивільній справі№ 953/1314/24 він отримав лише 11.09.2024 через персональний електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, і після ознайомлення з ними зрозумів, що не вбачає підстав у розгляді заяви. Якби Київський районний суд м. Харкова надіслав би ОСОБА_1 позов ПрАТ «Харківенергозбут» з відповідними додатками раніше, він би не звертався із заявою про перегляд заочного рішення та відповідно не сплачував би судовий збір.

ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року у частині відмови у поверненні сплаченого ним судового збору, який був сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року по справі №953/1314/24 у розмірі 605 грн 60 коп., тому у іншій частині ухвала суду не перевіряється судом апеляційної інстанції.

У статті 142 ЦПК України передбачений порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

В ухвалі про залишення заяви без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскарження ухвали щодо визначення розміру судових витрат передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України. Системний аналіз пункту 13 частини першої статті 353, статті 142 ЦПК України та інших норм процесуального законодавства свідчить, що визначення розміру судових витрат охоплює собою, в тому числі, й повернення судового збору. Тому ухвала суду першої інстанції щодо вирішення питання про повернення судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 17 лютого 2021 року у справі №650/231/20.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 10 липня 2024 року позов ПрАТ «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 25 жовтня 2020 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 21733 гривні 84 копійки, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень та витрати, пов`язані з витребуванням доказів, у розмірі 43 гривні.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 10 липня 2024 року по справі №953/1314/24, та призначити справу до розгляду за правилами загального провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2024 відповідачу ОСОБА_1 поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження судді Київського районного суду міста Харкова Бобко Т.В. та призначено заяву до розгляду в судовому засіданні.

16 вересня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду клопотання про залишення його заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду, в якому також просить повернути йому сплачений судовий збір та провести розгляд його заяви за його відсутності.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Доводи заявника про те, що якби Київський районний суд м. Харкова надіслав би ОСОБА_1 позов ПрАТ «Харківенергозбут» з відповідними додатками раніше, він би не звертався із заявою про перегляд заочного рішення та відповідно не сплачував би судовий збір, - не заслуговують на увагу, оскільки вони у даному випадку не мають юридичного значення.

За наявності заяви позивача про залишення позову без розгляду суд, не перевіряючи підстави подання такої заяви, в силу вимог пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без розгляду. Разом з тим особі, позов якої судом залишено без розгляду за її заявою, не повертається сплачена сума судового збору за подання позовної заяви, що узгоджується в приписами пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Такі правові висновки були висловлені у постанові КЦС ВС від 11 січня 2022 року у справі № 449/1290/20 (провадження № 61-18698св21), які суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує у аналогічній процесуальній ситуації.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 18 березня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії О.В.Маміна.

Н.П.Пилипчук.