ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/555/25 Справа № 216/272/17 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/272/17 за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Мрія», третя особа ОСОБА_2 , про визнання дострокових зборів недійсними, поновлення на посаді, стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Касьян Микола Степанович,

на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року,

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Садового товариства «Мрія», третя особа ОСОБА_2 , про визнання дострокових зборів недійсними, поновлення на посаді, стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку та виплати за затримку видачі трудової книжки.

Позов мотивований тим, що позивач з березня 2008 року по серпень 2016 року обіймала посаду голови правління садового товариства «Мрія».

20 серпня 2016 року було організовано та проведено рейдерське захоплення адміністративної будівлі СТ «Мрія». У позивача було вилучено печатку, ключі та відсторонено від виконання обов`язків голови правління.

На підставі постанови позачергових зборів членів СТ «Мрія» від 20 серпня 2016 року позивача достроково звільнено з посади голови правління та новообраним головою правління став ОСОБА_2 .

Позивач вважає проведені позачергові збори товариства незаконними.

Позивач просила суд визнати недійсними рішення загальних зборів СТ «Мрія» від 20 серпня 2016 року, поновити її на посаді голови правління та стягнути з СТ «Мрія» середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 29 846,66 грн та за затримку видачі трудової книжки 24 026,56 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Касьян М.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що частиною 7 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Відповідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніш ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Таким чином, вимога ревізійної комісії про проведення позачергових загальних зборів 20 серпня 2016 року о 12:00 годині викладена в протоколі засідання ревізійної комісії № 5 від 19 серпня 2016 року є незаконною, як і проведення таких позачергових зборів.

Внаслідок вищевказаних обставин та дій ревізійної комісії було незаконно відсторонено від виконання обов`язків весь склад правління СТ «Мрія», а ОСОБА_1 звільнено з посади голови.

Зазначає, що в період з 20 серпня 2016 року по 22 квітня 2017 року відповідач трудової книжки не видав, не повідомив про належні до виплати суми та не здійснив розрахунок належної до виплати заробітної плати, компенсації за невикористану частину відпустки, у зв`язку з чим з СТ «Мрія» на корись позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 29 846,66 грн та за затримку видачі трудової книжки 24 026,56 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 квітня 2005 року обіймала посаду інспектора по перевірці електроенергії у СТ «Мрія».

27 березня 2007 року призначена на посаду голови СТ «Мрія», а 20 серпня 2016 року звільнена з даної посади за рішенням Загальних зборів на підставі Наказу № 2 від 20 серпня 2016 року, що підтверджується копією трудової книжки (том 1 а.с. 66).

У день звільнення позивач трудову книжку та належні їй виплати при звільненні не отримала.

11 листопада 2016 року позивач звернулась до голови СТ «Мрія» із заявою, яку направила поштою, в якій просила видати їй копії аудиторського висновку, рішення та протоколу Загальних зборів СТ від 20 серпня 2016 року про звільнення її з посади голови СТ, а також трудову книжку та належні до виплати грошові кошти (том 1 а.с.9,10).

Листом СТ «Мрія» позивача повідомлено, що остання може у найкоротший термін приїхати та забрати трудову книжку. Лист отримано позивачем 20 грудня 2016 рок (том 1 а.с. 11, 12).

16 січня 2017 року позивач поштою звернулась до СТ «Мрія» із заявою, в якій просила направити їй на домашню адресу трудову книжку та копію наказу про звільнення (том 1 а.с. 13, 14).

У квітні 2017 року позивач звернулась до СТ «Мрія» із заявою в якій просила виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 серпня 2016 року по 01 квітня 2017 року, заробітну плату за фактично відпрацьований час, компенсацію за невикористану відпустку, повернути трудову книжку та наказ про звільнення (том 1 а.с. 61).

Згідно з довідкою СТ «Мрія» від 22 квітня 2017 року розмір невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 становить 6 121,86 грн (том 1 а.с. 62).

Згідно з видатковими касовими ордерами від 22 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримала 4 079,46 грн - компенсації за невикористану відпустку та 2 042,40 грн - заробітна плата за серпень 2016 року (том 1 а.с. 63).

22 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримано копію наказу про звільнення з посади та трудову книжку (том 1 а.с.64,65).

Згідно з розрахунком позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 21 серпня 2016 року по 22 квітня 2017 року, який підлягає виплаті становить 29 846,66 грн та за затримку видачі трудової книжки 24 026,56 грн (том 1 а.с. 72).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення загальних зборів СТ «Мрія» від 20 серпня 2016 року про звільнення позивача з посади голови правління не порушує права або законні її інтереси, крім цього, поєднання в одній позовній заяві вимог про стягнення середнього заробітку і за час затримки розрахунку при звільненні, і за час затримки видачі трудової книжки є неприпустимим.

Вивчивши матеріали цивільної справи і перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та додержання норм процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, житлово-будівельний кооператив незалежно від напряму його діяльності є юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Подібний за змістом висновок у відповідних правовідносинах викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження 12-92гс19).

За змістом частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, за змістом частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Рішення загальних зборів товариства може бути оскаржено у судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

При вирішенні спорів, пов`язаних з порядком скликання і роботи загальних зборів товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства.

Оскільки спір стосується реалізації прав члена кооперативу на управління кооперативом, тобто корпоративних за змістом правовідносин, а відповідно до пункту 4 статті 12 ГПК України (у редакції на час звернення позивачів до суду) господарським судам підвідомчі справи, що виникають із корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, то він підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20).

Зважаючи на наведене, оскільки спір у даній справі виник щодо оскарження особою рішення загальних зборів СТ «Мрія» від 20 серпня 2016 року, даний спір є господарським, а тому спір підлягав розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, то апеляційний суд не дає оцінки аргументам представника позивача, викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин першої, другої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, не обговорюючи питання правильності застосування судом норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність судового рішення вимогам статті 263 ЦПК України та його ухвалення з порушенням норм процесуального права, що має наслідком скасування судового рішення із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною четвертою статті 377 ЦПК України передбачено, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України та частини першої статті 377 цього Кодексу, із роз`ясненням позивачу на виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України права протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. 255, 256, 367, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Касьян Микола Степанович, задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства «Мрія», третя особа ОСОБА_2 , про визнання дострокових зборів недійсними, поновлення на посаді, стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, закрити.

Роз`яснити що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови позивач може звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста