Провадження № 2/638/1636/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря судових засідань Зубко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Керімова А.З., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким вона просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з на її користь додаткові витрати на малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000.00 грн. на кожну.

В обґрунтування позову зазначено, що в період перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народились діти, сімейне життя у сторін не склалось, сторони не проживають однією сім?єю, шлюбні відносини фактично припинилися з серпня 2024.

Діти проживають разом з матір?ю і перебувають на її утриманні, в свою чергу вона не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні, вихованні з дітьми. Зазначає, що відповідач не надає фінансової допомоги у достатньому обсязі на утримання дітей у зв?язку із чим і просить суд стягнути додаткові витрати на дітей.

Крім того зазначила, що вона ставить в пріоритет інтереси доньок перед своїми, займається їх вихованням та лікуванням, при цьому вона самостійно забезпечує потреби дитини. З метою забезпечення повного і всебічного розвитку доньок, розвиває їх відвідуванням гуртків та несе додаткові витрати, а саме: старша донька відвідує гурток з англійської мови в школі Larina Language & Business Academy, сплачуючи щомісячно 5000,00 грн., молодша донька відвідує дошкільний підготовчий до школи заклад, логопеда та гурток з творчості в ФОП ОСОБА_5 , сплачуючи щонеділі 1680, 00 грн.

Також позивач зауважує, що донька ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю та потребує оздоровчого лікування, реабілітації та додаткових витрат на лікування. Крім того, діти хворіють періодично сезонними захворюваннями, обслуговується як у платних так і безкоштовних лікарів-спеціалістів.

Ще позивач зазначила, що у зв?язку з воєнними діями в Україні, навчальний процес в школах проводиться через онлайн із використанням планшетів, гаджетів та ноутбуків. На сьогоднішній день гаджет необхідний дитині для розвитку її здібностей, який як вже сказано використовується в освітніх цілях та для повноцінної адаптації у суспільстві. Оскільки дитина не має можливості навчатися без доступу до телефону або комп`ютера, вона змушена була придбати телефон для старшої доньки з метою забезпечення її участі в онлайн - навчанні, ціна телефону Samsung Galaxy A05s 4/128Gb Light становить 6045,00 грн, також в додаткові витрати на користування телефоном є щомісячне поповнення мобільного рахунку дитини, яке становить 200,00 грн. Зазначає, що не в змозі самостійно утримувати обох доньок та повністю забезпечити необхідні витрати на їх розвиток та лікування.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Відповідач обізнаний про перебування на розгляді в суді даної справи, неодноразово реалізовував своє право на відкладення судового розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно копії тимчасового посвідчення №34 від 13.05.2024, виданого Управлінням соціального захисну населення Харківської районної державної адміністрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю, строк інвалідності встановлено з 28.10.2023 по 31.10.2028.

З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2024 року, спільного господарства не ведуть, відповідач не надає фінансової допомоги у достатньому обсязі на утримання малолітніх дітей.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано та твердження позивача не спростовані.

У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та приписи ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів.

Враховуючи потреби дітей, матеріальний стан позивача, соціально-економічні умови сьогодення, а також дані про особу відповідача, який є працездатною особою і у змозі заробляти гроші і надавати відповідну допомогу, суд вважає за необхідне в інтересах дітей стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей.

На підставі ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, які складаються з вартості навчання доньок в приватних гуртках школи Larina Language & Business Academy та ФОП ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку з навчанням дітей в приватних гурках.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже частково витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на навчання дітей у приватних гуртках входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Протягом судового розгляду позивачем не доведено існування особливих обставин, що зумовили навчання дітей в приватних гуртках при наявності гарантованої державою можливості здобуття дітьми безкоштовної дошкільної підготовки до школи та середньої освіти, не наведено мотивів вибору саме цих освітніх закладів та узгодження з відповідачем такого вибору.

Позивачем не підтверджено будь якими доказами необхідність таких витрат, як навчання у приватних гуртках та погодження цих витрат з батьком дітей.

Навчання дитини у приватному навчальному закладі без згоди іншого з батьків є підставою для відмови в позові, такий висновок Верховного суду міститься в постанові від 09.09.2019 у справі №344/5315/18.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, витрати, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, та які пов?язані з навчанням дітей в приватних гуртках, суд розцінює як понесені при звичайному способі життя, але не викликані особливими обставинами, а відтак вони не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем, тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, як необґрунтовані.

Щодо вимог про стягнення витрат, пов`язаних із онлайн-навчанням, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, позивач зазначає, що у зв`язку із введенням військового стану на території України, запроваджено дистанційну форму навчання, та з метою забезпечення участі доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у навчанні в режимі відеоконференції, нею понесено додаткові витрати, пов`язані із купівлею телефону Samsung Galaxy A05s 4/128Gb Light становить 6045,00 грн. та витрати на користування телефоном є щомісячне поповнення мобільного рахунку дитини, яке становить 200, 00 грн.

Фактичні витрати на купівлю обладнання для навчання підтверджені наданими доказами, ас саме копією чеку про сплату позивачем телефону Samsung Galaxy A05s 4/128Gb Light, та поклейки на нього гидрогелевої плівки на суму 6045.00 грн., чек від 25.09.2024.

Суд зазначає, що запровадження в Україні дистанційної форми навчання є загальновідомим фактом і не потребує додаткового доказування.

При цьому, дослідивши надані позивачем докази, суд зазначає, що позивачем не доведено щомісячне поповнення мобільного рахунку дитини, яке становить 200,00 грн. При цьому, понесення таких витрат є добровільним волевиявленням позивача, і останньою не доведено погодження з відповідачем оплати такої послуги.

Разом з тим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на придбання телефону Samsung Galaxy A05s 4/128Gb Light, та поклейки на нього гидрогелевої плівки на суму 6045.00 грн. (6045/2), адже при дистанційній формі навчання використання телефону є необхідним, та в розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами (в даному випадку запровадженням онлайн навчання).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

При визначенні розміру додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 , які підлягають стягненню з відповідача, судом враховано, що відповідач є працездатною особою, працевлаштований в ДУ «Територіальне медичне об?єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області».

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних із придбанням телефону для дистанційного навчання дитини, та з урахуванням того, що суд розглядає справу в межах заявлений позовних вимог, на загальну суму 3000.00 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави з урахуванням повного задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, та з урахуванням часткового задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат.

Керуючись ст. 4,13,18,141,259,263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Керімова Аліка Заміровича задовольнити частково.

Стягувати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 (три тисячі двадцять дві) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1817 (ода тисяча вісімсот сімнадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Теслікова І.І.