Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1542/24

11 березня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2024 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28 000 грн 00 коп. та судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.03.2024 р. позивач уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 26.03.2024-100002083. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 140 дні повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1% за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 000 грн 00 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 1500,00 гривень, заборгованість за неустойкою 2500 гривень та заборгованість за процентами 14000 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 000 грн 00 коп..

Ухвалою про відкриття провадження від 07.11.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

23.12.2024 року представник відповідача-адвоката Буй Б.В. направив на адресу суду відзив, відповідно до якого відповідач позов визнає частково. Не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 гривень. Разом з тим просить відмовити у стягнення неустойки у розмірі 2 500,00 грн, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, оскільки неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року, що заборонено чинним законодавством на період воєнного стану, який дію до теперішнього часу.

Також, просить відмовити у стягненні комісії в розмірі 1 500,00 гривень, оскільки положення Договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України.

Також просить зменшити стягнення суми процентів в розмірі 14 000 грн.(365% річних) на розмір 3000 гривень (що становить 30% річних), так як на думку відповідача позивачем надмірно нараховано розмір відсотків за користування кредитними коштами, що призводить до дисбалансу інтересів та прав сторін правовідносин.

Згідно з умовами Кредитного договору, зокрема п. 12 заявки кредитного договору, ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469.15%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 21539.77 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 11539.77 грн, що на переконання відповідача є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Крім того просить стягнути на користь відповідача судові витрати, які полягають у наданні правової допомоги в сумі 10000 гривень.

07.01.2025р. від представника позивача Павленка Д.О. на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої сторона позивача бажає зменшити розмір позовних вимог за наступним розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 26.03.2024-100002083 від 26.03.2024 р.: 10 000,00 грн тіло кредиту та 14 000,00 грн проценти, загальна сума 24 000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві представник ТОВ «Споживчий центр» просить розглянути справу без його участі, змінені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не поінформувала заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від неї не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 26.03.2024 р. ТОВ «Споживчий центр» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 26.03.2024-100002083. За умовами якого ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалася протягом 140 дні (кінцева дата повернення 12.08.2024р.), повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1% за кожний день.

ТОВ «Споживчий центр» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Вказана обставина підтверджується квитанцією № від 26.03.2024 р..

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається, шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Встановлено, що кредитний договір № 26.03.2024-100002083 від 26.03.2024 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е187. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надала ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів.

Щодо заперечення відповідача про надмірне стягнення відсотків суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Споживчий центр» вказує, що заборгованість відповідача становить 24 0000 гривень, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 10 000 гривень та суми прострочених платежів по процентах 14 000 гривень.

Кредитним договором № 26.03.2024-100002083 встановлено: 1. Дата надання/видачі кредиту - 26/03/2024; 2. Сума Кредиту: 10000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання. 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 12.08.2024; 5. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 6. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.82% = (11539.77 / 10000)/140 ? 100%. Отже стандартна процентна ставка за кредитом, яка відповідає 1,00 % в день і є фіксованою.

У постанові ВП ВС від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 вказано, що за змістом ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони договору на власний розсуд можуть урегулювати в договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства, та не можуть відступати від імперативних його положень.

Взяті на себе зобов`язання сторонами за кредитним договором підлягають виконанню, оскільки належать до стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю та врахуванням інтересів іншої сторони угоди або відносин, про які йдеться. Сторона договору не вправі тлумачити договір чи діяти всупереч своїм попереднім заявам або поведінці на шкоду іншій стороні, яка обґрунтовано покладалася на умови договору.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 виходячи із умов кредитного договору та взятих на себе сторонами зобов`язань за Договором кредиту становить 24 000,00 гривень, з яких 10 000 гривень тіло кредиту та 14 000,00 гривень проценти за користування кредитом, із розрахунку стандартної процентної ставки 1,00 % в день фіксована, з урахуванням допущеного відповідачем прострочення платежу.

Умови договору протягом строку встановленого кредитним договором відповідачем не виконувались, у зв`язку в чим виникла прострочена заборгованість (прострочка по кредиту).

Також, згідно довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що за відсотками у розмірі 14 0000, гривень заборгованість була розрахована за період з 26.03.2024 по 12.08.2024 року, тобто в межах строку дії кредитного договору (а.с. 14).

Враховуючи вищевикладене та укладення відповідачем кредитного договору у п. 5. якого чітко визначено стандартну процентну ставку за кредитом в день 1%, фіксована, відсутність заявлених позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, суд відхиляє доводи відповідача, що нарахування позивачем надмірних процентів, що є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг, тому заборгованість за процентами за користування кредитом на суму 14 000 гривень, підлягає стягнення з відповідача.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 24 000 грн 00 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 гривень, та заборгованість за процентами 14000 гривень. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 24 000 грн 00 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором за період з 26.03.2024 до 12.08.2024р..

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 000 грн 00 коп..

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжної інструкції від 06 листопада 2024 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Крім того, у задоволенні вимог відповідача щодо зменшення відсотків за користування договором було відмовлено, тому суд вважає за необхідне відмовити відповідачу, у стягненні з позивача на його користь вимог про стягнення витрат на надання правової допомоги в сумі 10000 гривень.

На підставі викладеного та керуючись, ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01132, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.133-А, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 000 гривень 00 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Решетов