Справа № 761/6517/24
Провадження № 2/761/1945/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» про визнання майнових прав,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ТОВ «Картель Буд» про визнання майнових прав.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Картель Буд» укладено договір № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єктом нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 повністю сплачено суму грошових коштів відповідно до п.4.2 договору. Загальна вартість майнових прав складає 686970,00 грн, про що видано довідку від 01.06.2020 р. про 100 % фінансування згідно з договором № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав. 22.06.2021 р. між ТОВ «Картель Буд», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про відступлення права вимоги за договором № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав, за яким ОСОБА_2 з моменту підписання угоди набув прав та обов`язків покупця. 11.07.2022 р. ОСОБА_2 отримано підписаний акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 40,41 кв.м. на 11 поверсі. Секція 1. Однак, будинок на даний час в експлуатацію не введено. Крім того, між ОСОБА_1 та ТОВ «Картель Буд» укладено договір № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав. Сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єктом нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 повністю сплачено суму грошових коштів відповідно до п.4.2 договору. Загальна вартість майнових прав складає 680000,00 грн, про що видано довідку від 01.06.2020 р. про 100 % фінансування згідно з договором № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав. 11.07.2022 р. ОСОБА_1 отримано підписаний акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 40,00 кв.м. на 11 поверсі. Секція 1. Однак, будинок на даний час в експлуатацію не введено. Позивачі зазначають, що відповідач не виконує покладені на нього обов`язки за вказаними договорами, оскільки не завершив будівництво та не ввів в експлуатацію житловий будинок, у якому ними було придбано майнові права на квартири та станом на дату подання позовної заяви, відповідач, не виконуючи умови договору, позбавляє їх можливості реалізувати належне їм майнове право на оформлення та набуття права власності на квартири у зазначеному житловому будинку. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим, з метою захисту порушених прав позивачі вимушені були звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою від 26.02.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.09.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Картель Буд» укладено договір № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до умов вказаного договору, сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єктом нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 повністю сплачено суму грошових коштів відповідно до п.4.2 договору. Загальна вартість майнових прав складає 686970,00 грн, про що видано довідку від 01.06.2020 р. про 100 % фінансування згідно з договором № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав.

22.06.2021 р. між ТОВ «Картель Буд», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду про відступлення права вимоги за договором № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав, за яким ОСОБА_2 з моменту підписання угоди набув прав та обов`язків покупця.

11.07.2022 р. ОСОБА_2 отримано підписаний акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав № 325/1/ШК від 27.05.2020 р. об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 40,41 кв.м. на 11 поверсі. Секція 1.

Крім того, між ОСОБА_1 та ТОВ «Картель Буд» укладено договір № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав.

Відповідно до умов вказаного договору, сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єктом нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 повністю сплачено суму грошових коштів відповідно до п.4.2 договору. Загальна вартість майнових прав складає 680000,00 грн, про що видано довідку від 01.06.2020 р. про 100 % фінансування згідно з договором № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. купівлі-продажу майнових прав.

11.07.2022 р. ОСОБА_1 отримано підписаний акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу майнових прав № 326/1/ШК від 27.05.2020 р. об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 40,00 кв.м. на 11 поверсі. Секція 1.

При цьому , будинок на даний час в експлуатацію не введено.

Відповідно до п.3.1 договору купівлі-продажу майнових прав, майнові права на об`єкт нерухомості за цим Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості. Акт підписується Сторонами не пізніше 60 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення Покупцем оплати 100 % загальної площі Об`єкта нерухомості, що визначена у пункті 2.2 цього Договору, введення Об`єкту капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків відповідно до п.4.3 даного Договору

Пунктом 3.2 договору визначено, що право власності на майнові права переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, для підписання якого та отримання інших документів Покупець має з`явитися до Продавця протягом 3-х (трьох) днів з моменту отримання відповідного повідомлення. При наявності поважних причин Покупець має письмово попередити про них Продавця та отримати згоду Продавця на продовження терміну підписання Акту.

Сторони погоджуються, що у випадку часткової оплати вартості загальної площі об`єкта нерухомості, Покупець не набуває права власності на частину майнових прав (п.3.3 договору). Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Плановий термін прийняття в експлуатацію будинку, в якому розташовані об`єкти, які мав отримати у власність позивач, 3 квартал 2020 року. Разом з тим позивач у встановлені строки не отримав те, на що розраховував укладаючи вказані Договори, оскільки будинок досі в експлуатацію не зданий.

Відповідно до п.8.1 договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами або їх уповноваженими представниками і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, якщо він не буде припинений раніше у відповідності до положень передбачених у ньому та чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, порядок набуття права власності на об`єкт нерухомого майна після прийняття такого об`єкта в експлуатацію визначений законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами (ст. 190 ЦК України).

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства (правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16.11.2020 р. у справі № 755/8933/18).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 18.02.2015 р. у справі № 6-244цс14, від 24.06.2015 р. у справі № 6-318цс15, від 18.11.2015 р. у справі № 6-1858цс15, від 10.02.2016 р. у справі № 6-2124цс15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 р. у справі № 761/5156/13-ц суд зазначив, що під майновим правом слід розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна. Майновим правом на об`єкт незавершеного будівництва є обумовлене договором право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли настали певні, але не всі, юридичні передумови, необхідні та достатні для набуття речового права. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивачка обрала такий спосіб захисту порушеного права, який, на її думку, є ефективним і не заборонений законом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини, Велика Палата Верховного Суду вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав не заборонений законом та у світлі цієї справи є ефективним, оскільки іншим шляхом захистити її права позивачка не могла. Тому необґрунтованими є доводи касаційної скарги щодо неналежності такого обраного позивачкою способу захисту її прав як визнання за нею майнових прав на квартиру як на частку в об`єкті незавершеного будівництва.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 27.02.2019 р. у справі № 761/32696/13-ц та від 20.03.2019 р. у справі № 761/20612/15-ц, у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 р., закріплено право на справедливий суд. З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України, Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10.03.2011 р. у справі «Сук проти України», заява № 10972/05). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23.10.1991 р. у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13.12.1984 р. щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

У постанові Верховного Суду від 29.05.2019 р. Велика Палата Верховного Суду зазначила висновок, що установивши під час розгляду справи, що відповідач не виконав належним чином узятих за договором зобов`язань, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески в повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачкою майнових прав на спірну квартиру. При цьому суди правильно вважали, що обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав є ефективним, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом вона не може захистити свої права.

Частинами другою-третьою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до положень статей 626-629, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Між сторонами виникли відносини на підставі попереднього договору купівлі-продажу квартири, а також Договору про забезпечення виконання зобов`язань, предметом договірного зобов`язання за цими договорами є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів, а після завершення будівництва передання об`єкту нерухомості. Матеріальними об`єктами договірних зобов`язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договором, з урахуванням інтересу кожної зі сторін та відповідної мети договору.

Верховний Суд у своїй практиці визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно у майбутньому.

Отже, майнові права є самостійним об`єктом цивільних прав та підлягають захисту у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Майнові права визначаються як суб`єктивні права учасників цивільних правовідносин, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей та обміну речей, робіт, послуг.

Майнові права виникають з юридичних фактів, передбачених ЦК України, іншими актами законодавства. За будь-яким договором про передавання речі боржник має передати річ, а кредитор має право вимоги передавання такої речі, яке є майновим.

Як передбачено статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно зі статтями 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом статей 509, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі виконали свої зобов`язання за укладеними з відповідачем договорами у повному обсязі, сплативши на його користь повну суму вартості майнових прав у встановлений в договорах строк.

Виконання грошових зобов`язань за договором, а саме повна сплата вартості майнових прав об`єкта нерухомості, підтверджує вчинення позивачами дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на цей об`єкт нерухомості, отримання від відповідача об`єктів нерухомості за актом прийому-передачі після завершення будівництва та після цього набуття можливості державної реєстрації свого права власності на об`єкт будівництва.

Таким чином, фактично склалась ситуація, за якої позивачі мають підтвердження оплати ними 100 % вартості майнових прав на об`єкти нерухомості, однак відсутнє належне підтвердження переходу цих прав від відповідача до позивачів, та відповідно належне оформлення набуття останніми права власності на майнові права щодо об`єктів нерухомості.

Як стверджують позивачі, у вказаний в договорах строк об`єкт будівництва в експлуатацію введений не був, будівництво не завершене та на даний час не ведеться, приміщення у власність позивачам не передані, а дата введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію не відома.

Таким чином, відповідач порушив встановлений договором строк введення будинку в експлуатацію, внаслідок чого позбавив позивачів того, на що вони розраховували, укладаючи відповідні договори, а саме, що відповідач у встановлений термін здійснить введення будинку в експлуатацію і відповідно позивачі матимуть можливість набути право власності на квартиру у 3 кварталі 2020 року.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами стало підставою для звернення позивачів до суду з позовом для визнання за ними майнових прав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ухвалюючи відповідне рішення суд також ураховує відсутність на державному рівні будь-яких реєстрів, у яких би в повній мірі відображались та реєструвались майнові права, що сприяло би запобіганню порушенню таких прав, недопущенню реалізації недобросовісної поведінки відчужувачів майнових прав на користь декількох осіб, тому права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт порушення з боку відповідача договірних зобов`язань в частині передачі покупцям права власності на об`єкти нерухомості, що є предметом договорів, також судом встановлено, що на даний час запланований термін будівництва та здачі об`єкту капітального будівництва в експлуатацію, який погоджений сторонами сплинув, додаткових угод, які передбачали зміну умов договорів, в тому числі в частині визначення інших строків здачі будинку в експлуатацію, між сторонами не укладено, ці обставини не спростовано відповідачем, який не надав докази на спростування заявлених позовних вимог і підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов`язань.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , на земельній ділянці кадастровий номер :91:050:0046 за договором № 326/1/ШК купівлі-продажу майнових прав, укладеним 27.05.2020 р. між ТОВ «Картель Буд» та ОСОБА_1 , а також визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , на земельній ділянці кадастровий номер :91:050:0046 за договором № 325/1/ШК купівлі-продажу майнових прав, укладеним 27.05.2020 р. між ТОВ «Картель Буд» та ОСОБА_1 , та угодою про відступлення прав вимоги за вказаним договором, укладеною 22.06.2021 р. між ТОВ «Картель Буд», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 13669,70 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» про визнання майнових прав - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_9 , на земельній ділянці кадастровий номер :91:050:0046 за договором № 326/1/ШК купівлі-продажу майнових прав, укладеним 27.05.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :91:050:0046 за договором № 325/1/ШК купівлі-продажу майнових прав, укладеним 27.05.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» та ОСОБА_1 , а також угодою про відступлення прав вимоги за вказаним договором, укладеною 22.06.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Картель Буд», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Картель Буд» на користь держави судовий збір у сумі 13669 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) грн 70 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: