Провадження № 2/201/1026/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання - Максимової О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила, до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину, чоловічої статі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 актовий запис про народження № 366. Дитина була названа ім`ям ОСОБА_3 . В шлюбі з батьком дитини вона не перебувала, а тому вирішила в якості батька в свідоцтві про народження дитини записати вигадані дані чоловіка, а саме ОСОБА_4 . В той же час зазначає, що дійсним батьком дитини був відповідач, а саме ОСОБА_2 , тому як на початку літа 2012 року вона з ним познайомилась в м. Дніпро на Комсомольському острові, і з того часу почали зустрічатися, мали інтимні стосунки. Після даних відносин в липні 2012 року позивач завагітніла і повідомила відповідачу, який не забажав визнавати дитину через свій юний вік і запропонував щоб вона вказала в свідоцтві про народження якісь інші дані якогось чоловіка. Дані батька дитини в свідоцтві про народження були внесені з її слів, а замість цього відповідач та його батьки обіцяли їй підтримку матеріальну на утримання дитини. Тривалий час після народження дитини родина відповідача дійсно допомагала їй грошима, вона отримувала щомісячно приблизно по 200 доларів на утримання дитини. Але після початку війни виплати припинилися і вона вимушена була звернутися з позовом до суду, щоб в подальшому мати можливість стягувати аліменти на утримання дитини до повноліття, тому як діями відповідача порушені її права та права неповнолітньої дитини.

Відповідач скористався правом на відзив, в якому він підтвердив те, що знайомий з позивачкою з початку літа 2012 р., мав з нею інтимні стосунки, і вони разом проводили багато часу впродовж 2012 р. З позивачкою та її друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вони їздили на відпочинок на море. Наприкінці літа він дізнався від позивача, що вона вагітна від нього. Через свій молодий вік в той момент він не бажав щоб від нього позивач мала дітей, тому як мав інші плани на життя і тому дійсно він та його батьки запропонували їй у разі, якщо вона не стане вказувати його дані під час реєстрації народження дитини, то він буде сплачувати фінансову підтримку на утримання дитини до 18 років. Вони домовилися про те, що під час народження дитини позивач назве вигадані дані батька і не буде записувати його в якості батька. Позивачці його батьки відразу сплатили певну суму грошей, і після народження дитини щомісячно висилали їй 200 доларів на утримання дитини. Дійсно з часом виплати припинилися, тому як в його сім`ї бізнес припинив існування і змінилася матеріальне становище. Після того, які він отримав позов він переоцінив своє ставлення до своєї дитини і вирішив що дитину дійсно треба підтримувати і врешті він вирішив визнати себе батьком дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому як дитина навіть за зовнішніми рисами на нього схожа. Всі обставини, які позивач вказала в своєму позові, він визнав в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, просить позов позивачки задовольнити в повному обсязі, визнати його батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, виключити відомості про ОСОБА_4 як батька дитини.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що згідно пояснень позивачки вона перебувала у відносинах з ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 актовий запис про народження № 366 у позивачки народився син - ОСОБА_7 . Батьками вказані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідач визнає себе батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти задоволення позову не заперечує.

Позиції сторін по справі щодо предмету спору підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що складені відповідні акти, надані суду. Згідно із цими поясненнями, відповідач дійсно є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адже вони (свідки), були очевидцями близьких стосунків між сторонами, які влітку 2012 року перейшли в інтимні. Сторони деякий час проживали спільно, орендуючи квартиру, а на спільному разом з ними (свідками) відпочинку на морі, проживали вдвох в одному готельному номері. Крім того, після народження дитини, відповідач відносився до неї по-батьківські, допомагав матеріально позивачці. Дитина дуже схожа на відповідача, має однакові риси обличчя, колір очей та волосся, навіть має однакову з відповідачем манеру ходи.

Надаючи оцінку встановленим фактам, суд бере до уваги таке:

Статтею 51 Конституції України, частинами 2-3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно із ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 07.06.2022 року по справі №750/11447/18, від 16.05.2018 року по справі №591/6441/14-ц тощо.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 - з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису; п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил - на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини - дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Тобто, саме в інтересах дітей знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України (у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження;

В даному випадку, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих позивачкою на обґрунтування позовних вимог, враховуючи, що відповідач визнає себе біологічним батьком дитини, однак запис про нього як батька дитини не був здійснений з підстав того, що дитина народжена не у шлюбі з позивачкою, зважаючи на те, що Закон припускає, що мати дитини володіє реальною інформацією про батька дитини та, приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги визнає та не заперечує щодо визнання його батьком дитини позивачки, що визнання батьківства не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, цей факт підтверджується поясненнями свідків, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити.

Статтею 129-1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

На підставі викладеного, ст.128, 134, 152 СК України, керуючись ст.ст.13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини» - задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, по відношенню до дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженого ОСОБА_1 (мати дитини), ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, актовий запис про народження дитини № 366 в Книзі реєстрації народжень зроблено 22 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції.

Виключити відомості про ОСОБА_4 , як батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із актового запису про народження №366, що складений 22 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції та внести зміни до даного актового запису про народження ОСОБА_7 , в якому у графі відомості про батька вказати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Внести зміни до актового запису №366 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із актового запису про народження №366, що складений 22 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, в якому в графі «відомості про дитину» змінити по-батькові дитини - з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », прізвище дитини « ОСОБА_12 » ім`я дитини " ОСОБА_3 ", та дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_4 " - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Федоріщев