РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 568/963/24

Провадження № 22-ц/4815/346/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року у складі судді Сільман А. О., постановлене в Радивилів Рівненської області, повний текст рішення складено 04 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є споживачем банківських послуг у відповідача. 07.03.2024 р. невідома особа, яка представилася працівником АТ КБ «Приват Банк», вчинила три транзакції за її рахунком та неправомірно переказала грошові кошти на інший банківський рахунок в сумі 62264 грн. В цей же день вона звернулась на «гарячу лінію» банку та до Відділу поліції № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення злочину.За її заявою Банк відмовив їй у задоволенні вимоги щодо повернення на її рахунок коштів, які були списані 07.03.2024р. Зазначала, що користувач банківських послуг не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного проявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача. Відтак, на думку позивачки, саме АТ КБ «ПриватБанк» є відповідальним за неправомірні перекази з її банківського рахунку. За наведених обставин просила зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку та списати заборгованість по відсоткам, пені, комісії у загальному розмір 18438,62 грн.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями п.п. 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які передбачають, що списання (переведення) Банком коштів вважається правомірним переказом, якщо ініціатором такого переказу є особа, якій належить рахунок, та обґрунтоване належними доказами на підтвердження того, що операції з переказу спірних коштів здійснені особисто позивачкою в Приват24, з використанням реквізитів платіжної картки, її фінансового номеру телефону, логіну та паролю, кожний переказ підтверджений нею особисто за допомогою смс-повідомлення з унікальним одноразовим кодом, який направлявся банком на фінансовий телефон позивачки з метою підтвердження наміру перерахування грошових коштів на інший картковий рахунок, що свідчить про те, що позивачка на свій розсуд розпорядилась належними їй грошовими коштами і у Банку не було правових підстав для відмови у здійсненні транзакції. Судом також враховано відсутність вини Банку у здійсненні транзакцій (переказ грошових коштів) за відсутності розпоряджень власника, а тому відсутні підстави для відновлення карткового рахунку позивачки на дату та час вчинення нею транзакцій перерахунку грошових коштів на інший рахунок.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Пекаренін Андрій Анатолійович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неналежну поведінку відповідача в ситуації, яка призвела до втрати коштів його довірителькою та пояснює, що Банк не дав відповіді на адвокатські запити, зіславшись на те, що інформація має обмежений доступ, не вчинив жодних дій для встановлення винних осіб та з`ясування причин незаконного списання коштів, та незважаючи на звернення самої позивачки та її захисника, Банк не проводив внутрішнє розслідування по даному факту, а лише після подачі позовної заяви працівниками банку було проведено нібито службове розслідування, яке звелося до телефонного дзвінка позивачці та вказання у графах опитувальника її відповідей. Стверджує, що саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів, а сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Вказує на порушення судом принципу змагальності сторін. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві АТ КБ «ПриватБанк» вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо надання банківських послуг.

Позивачці ОСОБА_1 . Банк видав кредитні картки. На час здійснення спірних операцій, крім інших, також діяла кредитна картка за номером НОМЕР_1 .

07.03.2024 р. відбулися операції щодо списання кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у загальному розмірі 62964 грн., трьома транзакціями: о 11:25 год. на суму 25100 грн., 11:32 год. на суму 25000 грн., 11:48 год. на суму 12864 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Про вказані транзакції ОСОБА_1 повідомила АТ КБ «ПриватБанк» 07.03.2024 року о 14:24 год. на номер гарячої лінії 3700 АТ КБ «Приватбанк».

07.03.2024 року о 18:35 год. ОСОБА_1 звернулася до ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення злочину, в якій вказала, що невідома особа, представившись працівником безпеки банку АТ КБ «ПриватБанк», під приводом перевірки в цілях безпеки та страхування грошових коштів, отримала доступ до банківського карткового рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами в сумі 62264 грн.

07.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення №0000005 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК (заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою).

Згідно ухвали слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.03.2024 року у справі №568/417/24, яка є в загальному доступі ЄДР судових рішень, слідчим суддею встановлено, що 07.03.2024 року СД ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області розпочато кримінальне провадження №0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: 07.03.2024 року в період часу з 11:00 год. по 13:00 год. невідома особа, використовуючи абонентські номера телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , представившись працівником безпеки АТ КБ «ПриватБанк», шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 62264 грн., які остання перерахувала з належного їй карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на банківський рахунок АТ «Таскомбанк» НОМЕР_5 .

20.03.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з проханням провести службове розслідування щодо викладених фактів, зупинити нарахування відсотків до з`ясування обставин правопорушення, визнати недійсними транзакції, здійснені 07.03.2024 р., в результаті яких списані грошові кошти в загальній сумі 62264 грн.; не притягувати її до сплати коштів, які незаконно списані з її карткового рахунку.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» повідомив про неможливість повернення коштів позивачці, оскільки переказ коштів з її картки був здійснений самою ОСОБА_1 шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Baking Приват24. Вхід в Приват24 здійснений під авторизацією ОСОБА_1 : введені ім`я користувача ( ОСОБА_1 ) і пароль для входу, відомий тільки їй; ключ доступу за допомогою її фінансового телефону та інша особиста інформація.

За результатами проведення службової перевірки за фактом здійснення оспорюваних транзакцій клієнтом ОСОБА_1 . Банком встановлено, що на карті ОСОБА_1 НОМЕР_6 07.03.2024 р. о 14:17 год. встановлено кредитний ліміт 75000 грн.; 07.03.2024 р. в період часу з 11:25 по 11:48 год. з вказаного карткового рахунку здійснено три транзакції на суму 28853 грн., 25.750 грн., 13249,92 грн. на рахунок отримувача АТ «Таскомбанк» НОМЕР_5 .

В ході аналізу інформації з комплексу «adminka.privat24» за період 01.01.2024 р. по 28.06.2024 р. змін облікового запису Приват24 користувача ОСОБА_1 не виявлено. На момент перерахування коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 вхід в акаунт Приват24 клієнтки відбувся з її типового пристрою, вхід з інших пристроїв не виявлено, змін фінансового номеру телефону клієнтки не виявлено, змін коду до картки № НОМЕР_1 за період 01.03.2024 р. по 31.03.2024 р. не виявлено.

На абонентський номер ОСОБА_1 07.03.2024 р. надіслані сервісні повідомлення: заявка підняття ліміту та чотири підтвердження платежу. Здійснення кожного переказу підтверджувалось позивачкою після отримання нею від банку смс-повідомлень з кодом, який направлявся на її фінансовий номер.

В ході проведення перевірки встановлено, що Банк діяв відповідно до укладеного між сторонами договору і не мав жодних підстав для відмови позивачці як клієнту Банку у розпорядженні своїми грошовими коштами.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачка вказані транзакції вчинила особисто, що нею підтверджено у заявах до Банку та у правоохоронні органи.

Так, своїх заявах до Банку та при спілкуванні при проведенні перевірки, ОСОБА_1 визнала, що здійснювала описані вище транзакції самостійно, виконуючи вказівки невідомих осіб, які надавались їй телефоном, перерахувавши грошові кошти на продиктований ними рахунок (а.с. 49-51).

В матеріалах справи наявні записи телефонних розмов ОСОБА_1 з представником служби охорони Банку та працівником гарячої лінії 3700, на яких зафіксовано пояснення позивачки, згідно яких 07.03.2024 р. їй зателефонувала невідома особа, представившись працівником АТ КБ «Приватбанк», запропонувала застрахувати кредитний ліміт. Діючи за вказівкою невідомих осіб, з метою збільшення кредитного ліміту, вона увійшла в додаток Приват24, подала заявку на збільшення кредитного ліміту через свій номер телефону, самостійно перерахувала на продиктований невідомою особою рахунок грошові кошти, будучи впевненою, що цей рахунок належить їй.

Згідно ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розпорядження, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ст. 1071 ЦК України).

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.

Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (статті 21 цього Закону).

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

В даному випадку встановлено відсутність змін облікового запису Приват24 користувачки ОСОБА_1 ; відсутність входу в її аккаунт Приват24 клієнтки, який здійснювався з іншого пристрою, не характерного для клієнтки; відсутність зміни фінансового номеру телефону та відсутність зміни ПІН-коду до картки, що, в свою чергу, свідчить лише про те, що особа, яка здійснювала ці дії, повністю володіла інформацією щодо карткового рахунку (номеру картки та ПІН-коду до картки), а також інформацією щодо логіну та паролю входу в аккаунт Приват24.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

П. 1.1.5.13. Умов та правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Згідно з п. 1.1.5.14 Умов, Клієнт відповідає за усі операції у повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 із використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Відповідно до п. 1.1.2.10 Умов, Клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера РауРаss, SIM-карти мобільного телефона, ПІН (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню.

Згідно п. 1.1.2.11 Умов встановлено обов`язок Клієнта інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, стікера РауРаss, ПІНа, SІМ-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання.

Банк не несе відповідальність у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карти, контрольної інформації Клієнта, відправленої в SMS повідомленні ПІН коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою третім особам в результаті недобросовісного виконання Клієнтом умов зберігання та використання або/та прослуховування або перехват інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Відповідно до п. 2.1.1.5.1 Умов та правил Надання банківських послуг, клієнт зобов`язується не передавати карти, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІН, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.

Покликання сторони позивача на те, що списання коштів з її рахунку відбулося внаслідок шахрайських дій, її вина відсутня, і суд першої інстанції не дав належної оцінки цій обставині, апеляційним судом оцінюються критично. В судовому засіданні суду першої інстанції було досліджено аудіозапис розмови ОСОБА_1 з call center АТ КБ «ПриватБанк» та службою безпеки Банку, з якої вбачається, що за вказівкою невідомих осіб, які представилися працівниками АТ КБ «Приватбанк», позивачка самостійно увійшла в додаток Приват24, подала заявку на збільшення кредитного ліміту та перерахувала грошові кошти на зазначений особами рахунок, а також після отримання смс-повідомлення від Банку про підтвердження транзакції переведення - підтвердила переведення коштів на вказаний нею рахунок. Таким чином, операції з переказу спірних коштів здійснені особисто позивачкою в Приват24, з використанням реквізитів платіжної картки, її фінансового номеру телефону, логіну та паролю. Кожний переказ підтверджений нею особисто за допомогою смс-повідомлення з унікальним одноразовим кодом, який направлявся банком на фінансовий телефон позивачки з метою підтвердження наміру перерахування грошових коштів на інший картковий рахунок.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку із нормами закону, якими ті врегульовані, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ті обставини, на які послалася позивачка як на підставу своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження належними і достовірними доказами, навпаки, встановлено, що змін облікового запису Приват24 користувача ОСОБА_1 не виявлено, вхід в аккаунт Приват24 ОСОБА_1 відбувся з її типового пристрою, вхід з інших пристроїв не виявлено, змін фінансового номеру телефону клієнтки не виявлено, змін коду до картки № НОМЕР_1 не виявлено, а відтак позивачкою не доведено, що списання коштів з її карткового рахунку відбулось без вчинення нею дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за картками, оскільки з вищевикладеного вбачається, що позивачка своїми діями самостійно перерахувала грошові кошти на зазначений невідомою особою рахунок. При цьому, вина АТ КБ «ПриватБанк» у здійсненні транзакцій за відсутності розпоряджень власника не доведена, а тому відсутні підстави для відновлення карткового рахунку позивачки на дату та час вчинення нею транзакцій перерахунку грошових коштів на інший рахунок.

Покликання апеляційної скарги на судову практику Верховного Суду як на підставу скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом відхиляються, оскільки під час розгляду даної справи встановлено інші правовідносини, ніж у поданих судових рішеннях, і цьому місцевим судом надано належний і ґрунтовний аналіз. Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пекареніна Андрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.