справа №176/8/25
провадження №2/176/370/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати її шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , що зареєстрований 09 жовтня 1999 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за № 262.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09жовтня 1999 року року вона та відповідач уклали шлюб. В даному шлюбі у них народилися спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через відсутнє взаєморозуміння і різні погляди на життя, шлюбні відносини у неї з відповідачем були остаточно припинені. Спільне господарство не ведуть з 2022 року. Позивачка вважає, що їхня із відповідачем сім`я розпалася остаточно, примирення не бажає, на розірванні шлюбу наполягає.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. При цьому, представник позивачки адвокат Воронов Є.Є. подав заяву, де просив розгляд справи здійснювати без участі позивачки та її представника.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У той же час подав заяву про визнання позову, проте заперечував щодо стягнення з нього витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн., та просив в цій частині відмовити.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини.

Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 09 жовтня 1999 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за №262.

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актівцивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя подружні відносини між сторонами припинені.

За таких обставин, позивачка вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає.

За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей.

За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка просила прізвище залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Враховуючи те, що позивачка просить розірвати їхній із відповідачем шлюб, при цьому примирення вважає неможливим, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх спільної малолітньої дитини, відтак позов необхідно задовольнити.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. суд зазначає наступне.

За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 1000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та згідно ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 81, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбузадовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянкою України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянином України, що зареєстрований 09 жовтня 1999 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис за № 262, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний обліковий номер картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний обліковий номер картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений нею судовий збір в розмірі1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, а також судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА