Провадження № 22-ц/812/337/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 березня 2025 року м. Миколаїв

справа № 469/850/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Миколаївської обласної прокуратури

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 10 грудня 2024 року суддею Гапоненко Н.О., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1

в інтересах держави в особі Коблівської сільської ради до

Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_1 ,

третя особа ОСОБА_2 ,

про визнання незаконним та скасування розпорядження (в частині), визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її витребування,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2017 року заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_1 з зазначеним вище позовом.

Прокурор зазначав, що надана відповідачу ОСОБА_1 земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги Чорного моря, а тому на ній, відповідно до містобудівної документації та державних будівельних норм і правил заборонено індивідуальне будівництво, та спірна земельна ділянка може перебувати виключно у державній та комунальній власності і надаватися лише в користування та для спеціально визначених цілей. При передачі земельної ділянки у приватну власність порушено також обмеження будівництва у межах прибережної захисної смуги та перевищено компетенцію районної державної адміністрації щодо розпорядження землями державної власності, що знаходяться за межами населеного пункту.

Посилаючись на викладене, прокурор просив визнати незаконними та скасувати пункти 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації №543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

- визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 957546 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0274, що знаходиться за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

- витребувати від ОСОБА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації вказану земельну ділянку.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Ухвалою цього ж суду від 18 лютого 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення. Заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року до участі у справі залучено Миколаївську районну державну адміністрацію як правонаступника відповідача Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області, та ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року первісного позивача - Миколаївську обласну державну адміністрацію замінено на його правонаступника - Коблівську сільську раду.

У судовому засіданні прокурор позов підтримав.

Представник Коблівської сільської ради, відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, своєї думки стосовно позову не висловили.

Представник Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними в справі матеріалами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги прокурора направлені на захист права власності територіальної громади на земельну ділянку водного фонду (пляжу), яка в силу закону за жодних обставин не могла передаватись у приватну власність, отже вимога про витребування земельної ділянки має розглядатись за правилами негаторного позову. За таких обставин визнання незаконним розпорядження Березанської районної державної адміністрації та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є належним способом захисту.

Крім того, належним відповідачем у справі за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку, тому належним відповідачем у справі має бути ОСОБА_2 . Проте, прокурор не заявляв клопотань про заміну первісного відповідача ОСОБА_1 належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними і скасування пунктів 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зазначену позовну вимогу задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що пункти 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва суперечать вимогам водного, земельного та містобудівного законодавства, оскільки ця земельна ділянка розташована на відстані 55-60 м від південної межі та на відстані 95-100 м від північної межі урізу води Чорного моря, що свідчить про її належність до земель водного фонду. Отже визнання незаконними цих пунктів розпорядження є способом захисту, який прямо передбачений у статті 16 ЦК України та, за даних конкретних обставин справи, є достатнім і ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору, адже нескасований (невизнаний недійсним) акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акту.

Також прокурор посилався на практику Верховного Суду, зокрема на постанову його Великої Палати від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, де суд дійшов висновку, що якщо прокурор вважає, що порушення інтересів держави полягає у незаконній зміні категорії земель за цільовим призначенням, то вимога про визнання незаконним та скасування рішення (у частині зміни цільового призначення земельної ділянки) є належною та ефективною. Прокурор може звертатися з позовом про визнання незаконним і скасування такого рішення (пункти 147-149 постанови).

Узагальнені доводи інших учасників

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

2.Мотивувальна частина

Участь у судовому засіданні апеляційного суду приймала прокурор Волкожа С.В.

Представник Коблівської сільської ради та Миколаївської районної державної адміністрації у удове засідання не з`явились, своєї думки стосовно позову не висловили.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились. Направлені на їхню адресу судові повідомлення повернулись до суду з відміткою про їх відсутність за вказаною адресою.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

За таких обставин, відповідно до пунктів 1, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені про дату, час і місце розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Волкожі С.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації №543 від 11 вересня 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності, не переданих у власність або не наданих в користування, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області, зокрема ОСОБА_1 - площею 0,1000 га.

21 вересня 2012 року на підставі цього розпорядження ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯК № 957546 на право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0274, про що вчинено запис про державну реєстрацію № 001168.

З публічної кадастрової карти України вбачається, що межі земельної ділянки від урізу води Чорного моря складає: до південної межі приблизно 55-60 метрів, до північної межі приблизно 95-100 метрів.

Згідно інформації Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 06 квітня 2017 року, в базах даних, зареєстрованих Управлінням документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, записи щодо об`єктів будівництва, розташованих у Березанському районі, замовником яких є ОСОБА_1 , відсутні.

Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської ОДА та матеріалами поземельної книги підтверджується, що відповідно до проекту планування та забудови Березанського району Миколаївської області, затвердженого постановою Державного комітету Української РСР у справах будівництва від 23.10.1985 року № 112, надана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка, розташована на пляжі.

На земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти забудови, споруди та будівельні матеріали.

13 березня 2015 року (до звернення прокурора з позовом до суду) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трубачовою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 349.

Право власності на вказану земельну ділянку 13 березня 2015 року зареєстровано за ОСОБА_2 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 9040544.

Листом від 18 квітня 2017 року Миколаївська обласна державна адміністрація повідомила Миколаївську місцеву прокуратуру № 1 про те, що Миколаївській ОДА не було відомо про прийняття оскаржуваного розпорядження та про факт відчуження спірної земельної ділянки.

Позиція апеляційного суду

Як вбачається з апеляційної скарги прокурор оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині відмови у скасуванні пунктів 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу частин 1, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає за необхідне у цій справі вийти за межі апеляційної скарги та врахувати наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Апеляційний суд звертає увагу, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019року у справі № 910/17792/17).

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У справі, яка переглядається, позовні вимоги полягають у: - визнанні незаконними та скасування пунктів 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області; - визнанні недійсним виданого ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 957546; - витребуванні від ОСОБА_1 у власність держави в особі правонаступника Миколаївської обласної державної адміністрації Коблівської сільської ради вказаної земельної ділянки.

Відповідно, учасниками (сторонами) спірних правовідносин щодо оспорювання рішення органу місцевого самоврядування є цей орган, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка за договором купівлі-продажу від 13 березня 2015 року придбала у ОСОБА_1 спірну земельну ділянку.

Отже, на час звернення прокурора з позовом власником земельної ділянки була ОСОБА_2 , тому визнання незаконним і скасування пунктів 1, 2 розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 543 від 11 вересня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, будуть впливати на права та обов`язки ОСОБА_2 .

Не зважаючи на це, ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_2 була залучена до участі у справі як третя особа.

Протягом всього часу слухання справи прокурор не заявив клопотання про залучення ОСОБА_2 в якості відповідача у справі та не заявив до неї жодних вимог.

Отже, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача чи лише до частини відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у справі, яка переглядається, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є саме відмова у задоволенні позовних вимог через неналежний суб`єктний склад учасників спору.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і припустився помилки, відмовивши у задоволенні позову з інших підстав.

Отже, вказані висновки суду є передчасними.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає, що: апеляційну скаргу належить задовольнити частково; рішення суду першої інстанції змінити, виклавши мотивувальну його частину в редакції цієї постанови.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Проте, оскільки рішення суду змінюється не з підстав, викладених в апеляційній скарзі, судові витрати прокурора перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

--------------------------------

Повну постанову складено 17 березня 2024 року