Справа № 342/480/24
Провадження № 22-ц/4808/333/25
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Баркова В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 , адвоката Левенець Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради Івано-Франківської області, ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив» про визнання права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Федів Л.М. 17 грудня 2024 року в м. Городенка Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 подано позов до Городенківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що її матір`ю є ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу 23.06.1994 року вона (позивачка) взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_3 ».

Проживає з сім`єю у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала її тітка ОСОБА_4 , яка була самотньою, власної сім`ї не мала та являлася рідною сестрою її матері ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 тітка ОСОБА_4 померла.

ОСОБА_4 належав земельний пай розміром 81,94 га землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Нива», що доводиться сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0059574, виданого Городенківською РДА. Згідно Списку власників земельних часток (паїв) з вказаними належними їм номерами і площами земельних ділянок згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Чортовецької сільської ради ОСОБА_4 , відповідно до її сертифікату, виділено в натурі три земельні ділянки: площею 0,78 га, 0,13 га, 0,32 га. Відомості про ці земельні ділянки внесені до Державного земельного кадастру:

1) згідно Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-021 від 08.10.2021 року про земельну ділянку площею 0,7810 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0595, розташовану за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради;

2) згідно Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-021 від 24.07.2021 року про земельну ділянку площею 0,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0587, розташовану за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківськоїміської ради;

3) згідно Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-021 від 24.07.2021 року про земельну ділянку площею 0,1481 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0589, розташовану за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради.

Довідкою Чортовецького старостинського округу №298 від 26.03.2024 року доводиться, що земельні ділянки площею 0,78 га, 0,13 га, 0,32 га виділені на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0059574, виданий на ім`я ОСОБА_4 .

На місцевості ці земельні ділянки межують разом із належними їй (позивачці) земельними ділянками, що доводиться копіями Державних актів про право власності на земельні ділянки.

З 1998 року вона самостійно, відкрито та безперервно користується земельними ділянками ОСОБА_4 : обробляла їх, сплачувала земельний податок, а в 2023 році передала в оренду філії «Перспектив», на ствердження чого надано довідку Чортовецького старостинського округу №265 від 15.03.2024 року та довідку філії «Перспектив» №254 від 15.03.2024 року.

17 квітня 2018 року державний нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила їй у видачі документів на спадкове майно ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що вона не входить до кола спадкоємців за законом відповідно до приписів Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, що діяв на час смерті спадкодавця та відкриття спадщини після її смерті.

Державної реєстрації права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не було; рішення про вилучення чи передачу землі до комунальної власності громади не приймалося; доказів вжиття відповідачем заходів щодо набуття права власності на безхазяйну річ та про визнання спадщини відумерлою немає; будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували чи спростовували право власності інших суб`єктів на цей об`єкт нерухомого майна відсутні.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2018 року у справі №342/501/18 за позовом ОСОБА_1 до Чортовецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, за позивачем в порядку набувальної давності визнано право власності на належну ОСОБА_4 1/3 частину житлового господарства по АДРЕСА_1 . Суд визнав достатніми підстави набуття мною майна ОСОБА_4 за давністю користування ним.

На виконання рішення суду вона (позивачка) зареєструвала право власності на будинок.

Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,7810 га (кадастровий номер :09:003:0595), земельну ділянку площею 0,3195 га (кадастровий номер :09:003:0587), земельну ділянку площею 0,1481 га (кадастровий номер :09:003:0589), розташовані за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.1-6).

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив» (а.с.99-104).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.115-128).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу з мотивів його незаконності та необґрунтованості та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позову з мотивів перебування спірних земельних ділянок у титульному володінні Городенківської міської ради, суд не врахував, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2024 року, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0595 площею 0,7810 га відсутні.

Отже, висновок суду про те, що ця земельна ділянка перебувала у володінні Городенківської міської ради суперечить матеріалам справи.

Наголошує, що ця земельна ділянка, як і дві інші, перебуває у її (позивачки) фактичному володінні.

Вказує, що її тітка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була самотньою особою, без сім`ї та постійно проживала з нею (позивачкою). При цьому ОСОБА_4 не висловила свою долю (у формі заповіту чи договору дарування) на передачу належного їй майна, в тому числі і спірних земельних ділянок, на її користь. Відповідно, твердження суду про те, що вона володіла земельними ділянками тітки за волею власника, є припущенням, не доведеним матеріалами справи.

Вважала, що оскільки ближчих за неї родичів у тітки немає, ніхто не пред`являв будь-яких майнових претензій з приводу її спадщини, спадкова справа не заведена, то після смерті ОСОБА_4 вона добросовісно та відкрито користувалася її майном вважаючи, що має на нього право як спадкоємець за законом.

На думку апелянта, якщо проаналізувати той факт, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Нива», розміром 81,94 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0059574, виданого 13.10.2000 року Городенківською районною державною адміністрацією, то про те, хто є власником землі у момент заволодіння нею, не знала а ні вона (позивачка), а ні сама ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до видачі сертифікату.

Отже, враховуючи, що сертифікат на право на земельний пай виданий після смерті ОСОБА_4 , вона фактично не набула права на нього.

За набувальною давністю може бути набуте право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому майно.

Так, судом не надано належної оцінки судовому рішенню, яким встановлено та підтверджено правомірність набуття майна ОСОБА_4 за набувальною давністю.

Також судом не враховано правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 22.02.2021 року (справа №607/21758/19) про те, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто, це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 334 Цивільного кодексу України. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Відмовляючи у позові, суд помилково дійшов висновку про необґрунтованість позову з огляду на недоведеність умов набуття права власності за набувальною давністю на нерухоме майно на підставі статті 344 Цивільного кодексу України, оскільки такий факт титульного володіння Городенківської міської ради виключає можливість застосування вказаної норми.

Зазначає, що вона фактично володіє спірними земельними ділянками з 1998 року та її володіння не спирається на які-небудь правові підстави, що є ознакою безтитульності.

Вважає, що судом не розмежовано фактичне володіння земельними ділянками та документальне оформлення такого володіння.

Наголошує, що відповідач ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив» у заяві вказував, що не заперечує проти задоволення позову та повідомив, що процес використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв) в натурі регулюється Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Зазначає, що про наявність договорів оренди земельних ділянок площею 0,3195 га та площею 0,1481 га, укладених між Городенківською міською радою та ПрАТ «Зернопродукт МХП» у листопаді 2021 року, їй стало відомо після дослідження інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2024 року.

В процесі розгляду справи не здобуто доказів того, що земельні ділянки, про які йдеться в рішенні суду, не перебувають у фактичному користуванні позивача. Судом не спростовано довідки Чортовецького старостинського округу та філії «МХП «Перспектив» про те, що земельні ділянки з 1998 року по даний час відкрито та безперервно використовуються нею (позивачкою).

Слід зазначити, що сам Сертифікат на земельну частку (пай) не являється правовстановлюючим документом на земельну ділянку, а лише засвідчує право власника сертифікату отримати земельну ділянку та містить інформацію про вартість та площу в умовних кадастрових одиницях.

Так, на час смерті ОСОБА_4 не отримала правовстановлюючий документ про власність на земельний пай, а тому висновок суду про те, що вона (позивачка) завжди знала, хто є власником та володіє майном за волею власника, суперечить матеріалам справи.

Факт добросовісності чи недобросовісності використання двох спірних земельних ділянок Городенківською міською радою жодним чином не впливає на підстави набуття права на них за набувальною давністю. Після реєстрації права власності на земельні ділянки за нею одночасно буде проведено припинення права оренди. Відповідач ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив» позов визнав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с.146-158).

Позиція інших учасників справи

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що, відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

У судове засідання не з`явилися представники відповідачів Городенківської міської ради Івано-Франківської області, ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив», про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції та на електронну адресу.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 , адвоката Левенець Л.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що згідно довідки № 61, виданої 02.03.2023 року Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а/з № 25 від 09.06.1998 року, на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; на час її смерті за цією адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 , племінниця, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , чоловік племінниці, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , дочка племінниці, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.36).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Назаренкове Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відомості про що містяться у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 26.01.1978 с/радою с. Назаренкове Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.11).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 10 квітня 1976 року Чортовецькою сільською Радою Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.9).

Після реєстрації шлюбу 23 червня 1994 року з ОСОБА_5 , позивач змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_3 , що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 23.06.1994 року Чортовецькою сільською Радою (а.с.10).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №26 від 06.04.1994 р., про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане 6 квітня 1994 року Чортовецькою сільською радою (а.с.14).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №25 від 09.06.1998 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 6 квітня 1994 року Чортовецькою сільською радою (а.с.13).

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2018 року по справі № 342/501/18 (провадження № 2/342/438/2018), що набрало законної сили 17.09.2018 року, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . В даному рішенні суду зазначено, що «Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8455 від 27.02.2018 року виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим № 636 зареєстроване право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 1.09.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р. При наявності всіх необхідних підстав для застосування набувальної давності, а також відсутності: державної реєстрації у встановленому законом порядку об`єктів нерухомого майна; рішення про прийняття чи передачу до комунальної власності громади; доказів вжиття відповідачем заходів щодо набуття права власності на безхазяйну річ та про визнання спадщини відумерлою; непред`явлення будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували чи спростовували право власності інших суб`єктів на об`єкт нерухомого майна; враховуючи викладене та з метою захисту майнових прав позивачки, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - житловим будинком з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 протягом 20 років, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.» (а.с.26-29).

Постановою виконуючого обов`язки державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 715/02-31 від 17.04.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її тітки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що знаходиться в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому при оформленні спадщини застосовуються положення ЦК України (1963р), який містив вичерпний перелік спадкоємців за законом, за яким племінниця спадкодавця в входить до кола спадкоємців за законом (а.с.31).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ № 0059574, виданий 13.10.2000 р. Городенківською районною державною адміністрацією та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 922, ОСОБА_4 , яка проживає в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації від 09 лютого 2000 р. № 51-р, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Нова», розміром 81,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.15).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ІФ № № 0059574 станом на 19.02.2024 становить 61250,85 грн, що доводиться витягом, сформованим та наданим Відділом № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с.25).

У довідці Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради № 381 від 08.05.2024 року зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_1 , належала земельна частка (пай), розміром 81,94 умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату Серія ІФ № 0059574. В процесі розподілу земель колективної власності в натурі за сертифікатом ОСОБА_4 було виділено три земельні ділянки: 1) № 4363 площею 0,7810 га; 2) № 2429 площею 0,1481 га; 3) № 1668 площею 0,3195 га (а.с.61).

Згідно списку власників земельних часток (паїв) з вказаними належними їм номерами і площами земельних ділянок згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), наданої Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, ОСОБА_4 , виділено три земельні ділянки, площею 0,78 га (№ 4363), 0,13 га (№ 2429), 0,32 га (№1668); її суміжником є ОСОБА_1 , якій виділено три земельні ділянки, площею 0,60 га (№ 4362), 0,13 га (№ 2428), 0,32 га (№1667) (а.с.40).

Городенківська районна державна адміністрація Івано-Франківської області видала 09.02.2000 року Розпорядження «Про заміну сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки обласного зразка на сертифікати на право на земельну частку державного зразка» за № 51-р (а.с.39).

Копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №564907, серія ЯЖ № 572411, серія ЯЖ № 561167, виданих 12.08.2009 року на підставі розпорядження Городенківської РДА № 309 від 16.04.2009 р., доводиться, що ОСОБА_1 , жителька с. Чортовець, є власником земельних ділянок площею 0,1279 га (кадастровий номер :09:003:0276), 0,6028 га (кадастровий номер :09:003:0490), 0,3193 га (кадастровий номер :09:003:0022), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Дані земельні ділянки межують із земельними ділянками ОСОБА_4 (а.с.32-34).

Із змісту довідки філії ПРАТ "Зернопродукт МХП" "Перспектив" №254 від 15.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно уклала договір/договори оренди земельного паю за: № ЧТ-1733 ТМ від 03.11.2023, площею 0,781 га по с.Чортовець; № ЧТ-1734 ТМ від 03.11.2023, площею 0,1279 га по с.Чортовець; № НОМЕР_7 від 03.11.2023, площею 0,3194 га по с. Чортовець (а.с.38).

Земельна ділянка, яка згідно сертифікату серії ІФ № 0059574, виділена ОСОБА_4 на місцевості, межує із земельними ділянками ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 з 1998 року ОСОБА_1 постійно, безперервно та відкрито користується земельними ділянками ОСОБА_4 ; обробляла їх, сплачувала земельний податок, а в 2023 році передала в оренду філії «Перспектив», що доводиться довідкою № 265, виданою 15.03.2024 року Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради (а.с.35).

Крім того, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021, сформованими 08.10.2021, № НВ-021, 04.08.2021, № НВ-021, 05.08.2021, підтверджується, що: земельна ділянка, площею 0,7810 га (кадастровий номер :09:003:0595), земельна ділянка, площею 0,3195 га (кадастровий номер :09:003:0587), земельна ділянка, площею 0,1481 га (кадастровий номер :09:003:0589), що розташовані за межами населеного пункту с. Чортовець на території Городенківської міської ради Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, межують із земельними ділянками ОСОБА_1 (а.с.16-24).

Згідно листа-повідомлення Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру в Івано-Франківській області № 2316/238-24 від 05.11.2024 року (а.с.92), виданого ОСОБА_1 , в процесі здійснення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення по с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області за сертифікатом на право на земельну частку (пай) розміром 81,94 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян "Нива" серії ІФ № 0059574, виданим Городенківською райдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_4 , на місцевості виділено три земельні ділянки:

1) земельна ділянка площею 0,7810 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0595, розташована за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради Івано-Франківської області;

2) земельна ділянка площею 0,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0587, розташована за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради Івано-Франківської області;

3) земельна ділянка площею 0,1481 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :09:003:0589, розташована за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради Івано-Франківської області.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 396190751 від 24.09.2024, сформованої на запит ОСОБА_12 , встановлено, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0595, відсутні (а.с.84).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 396187686 від 24.09.2024 року, сформованої на запит ОСОБА_12 , право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0587, площею 0,3195 га, має орендар - ПрАТ «Зернопродукт МХП», , орендодавець - Городенківська міська рада, дата укладання договору 08.11.2021 (а.с.85).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 396189169 від 24.09.2024, сформованої на запит ОСОБА_12 , право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0589, площею 0,1481 га, має орендар - ПрАТ «Зернопродукт МХП», , орендодавець - Городенківська міська рада, дата укладання договору 08.11.2021 (а.с.86).

Застосовані норми права і висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

У відповідності до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачка посилається як на підставу набуття права власності на майно посилається на положення статті 344 ЦК України.

Так, відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Тобто йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), але не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б із ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Верховного Суду у цій справі наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених вище висновків, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347св22), від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20 (провадження № 61-5539св23) та від 27 березня 2024 року у справі № 462/2756/18 (провадження № 61-15779св20).

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Набуття права ОСОБА_4 на земельні ділянки було врегульовано законодавством, чинним за її життя.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема Законом України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Відповідно до пункту 1 Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

У пункті 2 Указу Президента № 720/95 зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У частині дев`ятій статті 5 ЗК України 1990 року передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.

У частині другій статті 23 ЗК України 1990 року зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Таким чином, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_4 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р.

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1058/01-16 від 18.04.2024 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76655199 від 17.04.2024 року стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заведена (а.с.50,51).

Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Коло спадкоємців за законом визначено у статтях 529-533 ЦК УРСР, відповідно до яких племінники у коло спадкоємців за законом до жодної із черг не входили, а умови переходу спадщини до держави були врегульовані положеннями статті 555 ЦК УРСР, відповідно до пункту 2 частини першої якої спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, зокрема, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511сво19), залишаючи без змін судове рішення про відмову у задоволенні заяви Волочиської міської об`єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність, дійшов висновку, що під відкриттям спадщини розуміється настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин. За загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих пунктом передбачається виняток. У ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою.

Заявляючи вимоги про визнання права власності на земельні ділянки площею 0,7810 га (кадастровий номер :09:003:0595 площею 0,3195 га (кадастровий номер :09:003:0587), площею 0,1481 га (кадастровий номер :09:003:0589), розташовані за межами населеного пункту с. Чортовець Городенківської міської ради Івано-Франківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за набувальною давністю, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 1998 року добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаними земельними ділянками, сплачувала земельний податок, а в 2023 році передала в оренду ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що власником спірних земельних ділянок є держава в особі Городенківської міської ради Івано-Франківської області, яка безпосередньо або через органи місцевого самоврядування та їх посадових осіб не відмовилась від права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, що виключає можливість набуття позивачкою ОСОБА_1 права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

За змістом частини першої статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до вказаного Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Колегія суддів враховує також і те, що сам по собі факт користування ОСОБА_1 спірним майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що позивач не набула право власності на спірні земельні ділянки за набувальною давністю, оскільки не могла не знати про те, що спірне майно належить після смерті її тітки ОСОБА_4 державі. Позивач не є добросовісним набувачем, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність умов для набуття права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України, оскільки такий факт титульного володіння Городенківської міської ради виключає можливість застосування вказаної норми.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельні ділянки за набувальною давністю.

Посилання апелянта на те, що сертифікат на право на земельний пай виданий після смерті ОСОБА_4 , а отже остання фактично не набула права на нього, не мають значення для вирішення спору.

Так, після паювання земель сільськогосподарського підприємства або сільськогосподарської організації у його членів виникає майнове право на виділення своєї частки в натурі (на місцевості), а норми матеріального права, які регулюють відповідну процедуру, із самого початку визначали право громадянина на пай як право власності і майнове право.

Однак, за життя ОСОБА_4 не отримала держаний акт на право власності на земельну частку (пай) розміром 81,94 в умовних кадастрових гектарах, таким чином не набула права власності на земельну ділянку як об`єкт цивільних прав у розумінні ст. 125 ЗК України та на момент своєї смерті залишалася власником майнового права права на земельну ділянку (пай) без визначення меж цієї земельної ділянки натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай), на який особа мала право за життя, але не встигла оформити, виникає лише у тому разі, коли померла особа була включена до державного акта на право колективної власності на землю.

Основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно довідки Чортовецького старостинського округу Городенківської міської ради № 381 від 08.05.2024 року, ОСОБА_4 належала земельна частка (пай), розміром 81,94 умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату Серія ІФ № 0059574. В процесі розподілу земель колективної власності в натурі за сертифікатом ОСОБА_4 було виділено три земельні ділянки: 1) № 4363 площею 0,7810 га; 2) № 2429 площею 0,1481 га; 3) № 1668 площею 0,3195 га.

Зазначений факт також підтверджується Списком власників земельних часток (паїв) з вказаними номерами і площами земельних ділянок згідно схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), ОСОБА_4 виділено три земельні ділянки, площею 0,78 га (№ 4363), 0,13 га (№ 2429), 0,32 га (№1668); її суміжником є ОСОБА_1 , якій виділено три земельні ділянки, площею 0,60 га (№ 4362), 0,13 га (№ 2428), 0,32 га (№1667) (а.с.40).

Це право ніким не оспорюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки за набувальною давністю, оскільки позивачка в контексті положень статті 344 ЦПК України не є добросовісним набувачем, а самі по собі відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності за набувальною давністю.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.