Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1775/25
Провадження № 2/711/1191/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М., розглянувши матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою, в якій просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути аліменти на утримання дитини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року зазначеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №711/1775/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Скляренко В.М.

Перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, суддею встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не долучено квитанцію про сплату судового збору, зокрема, за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Водночас, у п. 4 прохальної частини позивачем заявлене клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Частинами 1, 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у п. 45 постанови від 14 січня 2021 року в справі № 0940/2276/18 (провадження №11-336апп20) зробила правовий висновок про те, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, для застосування судом пункту 3 частини 1 статті 8 Закону №3674 необхідно існування сукупності таких обставин: 1) предметом позову має бути захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; 2) майновий стан сторони (у конкретному випадку - позивача) не дозволяє їй сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом №3674.

Таким чином, у конкретному випадку позивач, який заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору в справі, предметом позову у якій є захист сімейних прав, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте Органом опіки та піклування м. Черкаси, як позивачем, не долучено до матеріалів позовної заяви жодного належного доказу на підтвердження неможливості сплати судового збору в розмірі 3028 грн. за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання Органу опіки та піклування м. Черкаси про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, в частині пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, слід відмовити.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674).

Підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону №3674 в редакції, чинній на день подачі позову, встановлено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, що подана юридичною особою, має сплачуватись судовий збір в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн).

Оскільки у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, зокрема, за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, відмовлено, а матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у відповідному розмірі за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суддя дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 4 ст. 58 ЦПК України передбачено, що Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Проте всупереч положенням ч. 7 ст. 177 ЦПК України, матеріали позовної заяви не містять документа, що підтверджує право заступника міського голови з питань виконавчих органів ради Анастасії Чубіної підписувати зазначену позовну заяву.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в силу ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів про позбавлення чи поновлення батьківських прав обов`язковою є участь Органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Як зазначено в статті 56 ЦК України О рганами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

За таких підстав, позивач Орган опіки та піклування не є юридичною особою та має бути представлений належною юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та надати позивачу достатній час, необхідний для усунення недоліків позовної заяви, викладених в описовій частині ухвали.

Керуючись ст. 8 Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011, ст. 136, 177, 185, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

В задоволенні клопотання Органу опіки та піклування м. Черкаси про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, в частині пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, - відмовити.

Позовну заяви Органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 14 березня 2025 року.

Суддя: В.М. Скляренко