Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2870/23 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/2870/23 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Полумисного Віталія Володимировича, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року, та додаткове рішення цього ж суду від 9 квітня 2024 року, які ухвалені під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23 березня 2019 року уклала з ФОП ОСОБА_2 договір підряду, згідно з яким останній зобов`язувався виготовити та встановити у належному їй житловому будинку по АДРЕСА_1 , дерев`яні вироби ( панелі, плінтуси, сходи тощо), а також виконати роботи щодо підшивки сходів. На виконання умов договору вона сплатила відповідачеві кошти: 23 березня 2019 року 60000 грн., 18 квітня 2019 року 202000 грн., 18 квітня 2019 року 87500 грн., 11 вересня 2019 року 87500 грн., 11 вересня 2019 року 47500 грн. ( за роботи з підшивки сходів), 2 грудня 2019 року 35500 грн. ( за виготовлення та монтаж плінтуса), 2 грудня 2019 року 12500 грн ( за підшивку сходів), 20 січня 2020 року 17750 грн. ( за плінтус), 20 січня 2020 року 11250 грн. ( за підшивку сходів). Загальний розмір сплачених коштів становить 561500 грн.

На підтвердження факту сплати коштів відповідачем видані відповідні розписки.

Вказані обставини встановлені постановою Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у цивільній справі №296/10550/21.

Враховуючи вищезазначене, а також з огляду на відсутність первинних документів, які підтверджують факт виконання ФОП ОСОБА_2 робіт, вона 1 лютого 2023 року звернулася до нього із письмовою вимогою про повернення коштів в сумі 561500 грн.

Однак, її вимога залишилася без відповідного реагування, що змусило її звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи вищезазначене, просила стягнути з відповідача на свою користь 561500 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 9 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 - адвокат Полумисний В.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, відмовивши у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Зокрема, зазначає, що відповідач не виконав роботи, передбачені укладеним між сторонами договором підряду й не повернув сплачені ОСОБА_1 кошти.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив дійсну позицію відповідача щодо спірних правовідносин, не проаналізував його поведінку на предмет добросовісності та розумності.

Так, відповідач спочатку взагалі заперечував факт існування між ним та позивачкою договірних правовідносин, стверджуючи про те, що він не підписував договір підряду та не видавав розписки про отримання ним від позивачки коштів, сплачених на виконання цього договору. У подальшому ФОП ОСОБА_2 визнав у обставину, що між ним та ОСОБА_1 був укладений договір підряду, однак зауважив, що належним чином виконав умови цього договору , якісно та у повному обсязі виготовив й встановив столярні вироби.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачкою надано належні докази сплати нею коштів у розмірі 561500 грн. на виконання договору підряду. Водночас, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт виконання ним умов договору підряду, яким передбачено, що виконані роботи приймаються за відповідним актом не пізніше трьох днів з моменту їх виконання відповідачем. Вказані умови договору кореспондуються із положеннями частини першої статті 853 та частин четвертої статті 882 ЦК України, згідно з якими замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідач, будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства, що регламентує порядок бухгалтерського та податкового оформлення господарських операцій.

На переконання представника позивачки, саме первинні документи могли б бути належними доказами виготовлення та встановлення відповідачем столярних виробів та виконання робіт на суму 561500 грн. Акти виконаних робіт, видаткові накладні щодо поставки матеріалів не були надані суду, відтак відсутні підстави стверджувати про те, що відповідач виконав умови договору підряду.

Основним доказом, на який посилається відповідач, є лише долучені до відзиву фотознімки, які є неналежними та недопустимими доказами, адже неможливо встановити, що на них зображено, де, ким та за яких умов вони були виконані, та яке віношення вони мають до даної справи.

Вказує, що позивачка неодноразово зверталася до ФОП ОСОБА_2 в досудовому порядку із вимогою повернути кошти за невиконані роботи, однак впродовж трьох років відповідач ігнорував ці вимоги.

Також зазначає, що цей спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому суд повинен був застосувати положення частини дев`ятої статті 141 ЦПК України й покласти на ФОП ОСОБА_2 судові витрати.

Суд не врахував, що з огляду на приписи частини другої статті 134 та частини четвертої статті 141 ЦПК України, за відсутності поданого відповідачем орієнтовного розрахунку судових витрат, заявлені витрати на правничу допомогу стягненню не підлягають.

Вважає, що наявний в матеріалах справи договір про надання правничої допомоги має загальний характер та є неукладеним.

В акті здавання-приймання послуг від 22 березня 2024 року здійснюється посилання на договір, що має іншу назву.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою безпідставне включення до акта від 22 березня 2024 року витрат за підготовку відзиву на позовну заяву в сумі 8000 грн., оскільки відзив був підписаний оосбисто відповідповідачем, а не адвокатом.

Вважає, що вартість послуг щодо вивчення матеріалів справи є завищеною, й суду не надано доказів реальності понесених відповідачем витрат на надання правничої допомоги адвокатом Капустинською Г.О.

В акті здавання-приймання послуг від 22 березня 2024 року відсутнє посилання на назву договору.

На його думку, завищеною також є вартість послуг за вивчення матеріалів в сумі 3000 грн.

Суд залишив поза увагою факт відсутності розумної необхідності збільшення відповідачем витрат на правничу допомогу шляхом залучення двох адвокатів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційні скарги та зазначили, що відповідач належним чином не виконав умови договору підряду й зобов`язаний повернути сплачені кошти у розмірі 561500 грн.

При цьому, позивачка пояснила, що долучені відповідачем світлини із зображенням встановлених в житловому будинку столярних виробів ( панелі, плінтуси) є лише дизайнерським проєктом, й не містять дійсної інформації про виконання відповідачем умов договору підряду.

Представники відповідача в судовому засіданні не визнали доводи, викладені в апеляційних скаргах, та пояснили, що ФОП ОСОБА_2 виготовив та встановив столярні вироби, як це було передбачено умовами договору, проте роботи щодо підшивки сходів виконані частково, а саме, не виконано на суму 11250 грн.

Решта робіт та послуг виконана у повному обсязі й відсутні підстави для стягнення коштів, які були сплачені позивачкою за цим договором.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, який, зокрема, надає послуги з виготовлення та встановлення столярних виробів.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у цивільній справі №296/10550/21 встановлено, що 23 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений договір підряду, за умовами якого відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачати матеріали та забезпечити виконання робіт згідно з додатком №1 до договору, а ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язувалася прийняти та здійснити оплату наданих послуг. Строк виконання робіт визначений до 2 червня 2019 року. Загальна сума договору визначена у розмірі 437000 грн. Попередня оплата у розмірі 60 % становить 262200 грн. Повний розрахунок за договором здійснюється в день підписання акта виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.2.2. договору ОСОБА_1 зобов`язувалася прийняти роботу та підписати акт виконаних робіт не пізніше трьох днів з моменту їх виконання.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання виконавцем зобов`язань, передбачених цим договором, виконавець компенсує замовнику повну вартість невиконаних робіт та матеріалів, постачання яких не було здійснене. Факт порушення виконавцем зобов`язань оформлюється актом.

Вказаний договір укладений у простій письмовій формі.

На зворотній стороні кожного аркуша цього договору містяться розписки, видані відповідачем про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти: 23 березня 2019 року 60000 грн., 18 квітня 2019 року 202000 грн., 18 квітня 2019 року 87500 грн., 11 вересня 2019 року 87500 грн., 11 вересня 2019 року 47500 грн. ( за роботи з підшивки сходів), 2 грудня 2019 року 35500 грн. ( за виготовлення та монтаж плінтуса), 2 грудня 2019 року 12500 грн ( за підшивку сходів), 20 січня 2020 року 17750 грн. (за плінтус), 20 січня 2020 року 11250 грн. ( за підшивку сходів).

1 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із письмовою вимогою про повернення сплачених нею за цим договором підряду коштів у розмірі 561500 грн., з тих підстав, що відповідачем не виконані роботи, передбачені вказаним договором підряду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів невиконання відповідачем робіт у повному обсязі або ж доказів того, що виконані роботи були неналежної якості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до правил пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог,- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною четвертою даної норми також передбачено, що до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи ( замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором (частини перша та друга статті 865 ЦК України).

У частині першій статті 853 ЦК України зазначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Долучені до матеріалів справи розписки свідчать про те, що протягом періоду з 23 березня 2019 року по 20 січня 2020 року ОСОБА_1 сплачувала відповідачеві кошти за вказаним договором підряду.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, матеріали справи не містять додатку №1, передбаченого п. 1.1 договору підряду, у якому зазначений перелік робіт.

Заслуговує на увагу та обставина, що при зверненні до суду з позовом у цивільній справі №296/10550/21 ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачем не були виконані роботи лише на суму 53500 грн.

Водночас, у даній справі позивачка стверджує, що ФОП ОСОБА_2 не виконав роботи на суму 561700 грн.

При цьому, ОСОБА_1 вказує на відсутність первинних документів, які б підтверджували виконання цих робіт.

Однак, з даного приводу слід зазначити, що факт порушення відповідачем умов договору підряду не був зафіксований у відповідному акті, як це передбачено пунктом 4.3 договору підряду.

Сплата позивачкою коштів за виконані роботи, навіть за відсутності складених актів виконаних робіт, свідчить про те, що нею були прийняті виконані підрядником роботи. Жодних заяв у зв`язку виявленням допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, як це передбачено частиною першою статті 853 ЦК України, позивачкою зроблено не було.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати про те, що відповідач не виконав роботи на суму 561700 грн.

Однак, враховуючи визнання відповідачем позову в частині невиконання робіт ( підшивки сходів) на суму 11250 грн., колегія суддів дійшла висновку про стягнення цих коштів на користь ОСОБА_1 .

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачеві надавалася правнича допомога адвокатами Капустинською Г.О. та ОСОБА_3 .

Договором про надання правничої допомоги від 12 вересня 2024 року передбачено, що за виконання обов`язків захисника клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 1500 грн. та кошти відповідно до акта виконаних робіт.

У акті здавання-приймання послуг від 22 березня 2024 року зазначено, що за вивчення матеріалів справи необхідно сплатити 2000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву коштує 8000 грн., а участь в судовому засіданні 25 січня 2024 року 2000 грн.

Договір про надання правничої допомоги від 19 березня 2024 року містить положення про те, що за виконання обов`язків представника клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 15000 грн.

Актом виконаних робіт від 22 березня 2024 року визначено, що за вивчення матеріалів справи та участь в судовому засіданні відповідач зобов`язаний сплатити 3000 грн., гонорар успіху погоджений клієнтом та адвокатом у розмірі 5000 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивачки адвокат Полумисний В.В., подав письмові заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, які відповідач просить відшкодувати.

Таким чином, враховуючи положення частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10000 грн.

Враховуючи вищезазначене, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового сдового рішення, - про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 11250 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Додаткове рішення цього ж суду слід змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 , з 15000 грн. до 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полумисного Віталія Володимировича, задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11250 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь держави 112 грн. 50 коп. судового збору.

Додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , із 15000 грн. до 10000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: