Справа № 369/6038/24
Провадження № 2-др/369/66/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Маснюк А.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Пошелюзного С.В.,

представників відповідачів Мишко А.Д., Золотарьової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача адвоката Пошелюзного С.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/6038/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, третя особа: Дитячо-юнацька спортивна школа Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представника позивача ОСОБА_1 адвокат Пошелюзний С.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Свої вимоги мотивував тим, що 29 січня 2025 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення у справі № 369/6048/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, третя особа - Дитячо-юнацької спортивної школи Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про відшкодування моральної шкоди, яким з Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області було стягнуто на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень) в якості відшкодування моральної шкоди.

При поданні позовної заяви Позивачем було повідомлено Суд та учасників справи про розмір витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн., а також було надано частину доказів.

Зазначає, що 16 січня 2025 року позивачем було подано до суду заяву про те, що протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у справі, стороною Позивача будуть надані докази на підтвердження понесення Позивачем судових витрат, пов`язаних із розглядом справи № 369/6038/24.

Таким чином, оскільки загальна вартість витрат Позивача на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 369/6038/24 склала 40 000,00 грн., представник позивача просить суд Постановити у справі № 369/6038/24 додаткове рішення про судові витрати та стягнути з Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області () на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник подану заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, вважали розмір витрат на правову допомогу необґрунтованим та неспівмірним. Зазначили, що подані представником позивача докази, зокрема акт та звіт наданих послуг не містять деталізації вартості наданих адвокатом послуг, у зв`язку із чим не можуть бути прийняті судом.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши позовну заяву, подані сторонами заяви та заперечення, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 270 ЦПК України за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення судом може бути винесено додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Тобто, процесуальне законодавство визначає вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених зазначеною статтею, і не може змінювати по суті основне рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, третя особа: Дитячо-юнацька спортивна школа Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Суд ухвалив наступне:

«Стягнути з Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 84 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3 729 (три тисячі сімсот двадцять дев`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.».

Представник позивача, як доказ понесених адвокатських витрат, посилається на належним чином засвідчені копії Звіту від 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року та Акту 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, належним чином засвідчену копію Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, а також належним чином засвідчену копію платіжної інструкції від 25 квітня 2024 року.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За приписами ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Разом з тим, суд також враховує наступні обставини.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (ч. 2 ст. 137 ЦПК України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).

Ознайомившись із Договором № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, судом встановлено, що цей договір визначає лише загальні положення надання адвокатських послуг, в якому не зазначено вартості гонорару, умови оплати такого гонорару та умови приймання-передачі наданих послуг.

Зокрема, пункти 3 та 4 вказаного Договору визначають розмір та порядок виплати гонорару, а також розмір та порядок внесення фактичних витрат Адвокатського бюро, відповідно.

Так, відповідно до п.п. 3.1. Договору, розмір та порядок виплати гонорару Адвокатського бюро за виконання кожного доручення визначається за домовленістю сторін виходячи із складності та характеру кожного окремого доручення шляхом підписання відповідної угоди до цього Договору.

Підпунктом 4.1. Договору визначено, що клієнт зобов`язаний відшкодувати Адвокатському бюро всі витрати, понесені адвокатом у зв`язку із виконанням доручення.

Відповідно до п.п. 4.2. Договору, Адвокатське бюро самостійно визначає розмір понесених ним витрат у зв`язку із виконанням доручення. Якщо сума витрат не перевищує половини суми гонорару обумовленого сторонами за виконання конкретного доручення, письмове підтвердження Адвокатським бюро таких витрат не вимагається.

Згідно п.п. 4.2. Договору, якщо у зв`язку із виконанням доручення необхідно понести витрати на суму більшу за половину гонорару за конкретне доручення Адвокатське бюро попередньо узгоджує понесення таких витрат із Клієнтом.

Крім того, до матеріалів справи долучено Звіт від 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року та Акт від 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, в яких міститься перелік послуг, який складається з наступного:

«1. Підготовка та подання до Києво-Святошинського районного суду м. Києва позовної заяви про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним звільненням з посади директора Дитячо-юнацької спортивної школи Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, в тому числі у зв`язку з приниженням честі та гідності, завданням шкоди діловій репутації у зв`язку з незаконним звільненням з посади директора Дитячо-юнацької спортивної школи Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.

2. Підготовка та подання до Києво-Святошинського районного суду м. Києва відповіді на відзив у справі № 369/6038/24.

3. Представництво інтересів ОСОБА_1 під час судового розгляду справи №369/6038/24 (судові засідання: 06.06.2024 р., 30.09.2024 р., 06.11.2024 р., 09.12.2024 р, 16.01.2025 р, 29.01.2025 р.).

4. Підготовка та подання до Києво-Святошинського районного суду м. Києва письмової промови в судових дебатах (29.01.2025 р.) у справі № 369/6038/24.

5. Надання інших видів правничої допомоги під час судового розгляду справи № 369/6038/24 (консультації щодо справи, клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів та ін.)

Загальна вартість наданої Адвокатським бюро Клієнту правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року складає 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень) 00 копійок та є фіксованою».

Досліджуючи зміст такого звіту та акту, суд зауважує наступне.

Зважаючи на положення Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, укладеного сторонами, в якому не міститься посилання на форму гонорару у фіксованому розмірі, у відповідності до п.п. 3.1. Договору, суд робить висновок про те, що сторонами узгоджено гонорар адвоката у формі погодинної оплати.

Виходячи із цього, для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, обов`язковим є зазначення кількості витрачених на надання послуги годин, вартості такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У наданому суду звіті про надані послуги та акті, в якому продубльовано наведені вище положення, не зазначено кількість витраченого адвокатом часу та окремої вартості кожної з наданих послуг. У зв`язку із чим суд позбавлений можливості визначити які саме послуги були надані Адвокатським бюро позивачу вартістю 40 000,00 грн., адже в жодному із документів це не зазначено.

Крім того, Звіт від 30 січня 2025 року та Акт від 30 січня 2025 року, містять посилання на те, що «загальна вартість наданої Адвокатським бюро Клієнту правничої допомоги складає 40 000,00 грн. (сорок тисяч гривень) 00 копійок та є фіксованою».

Вказане не може бути взяте судом до уваги, оскільки не узгоджується із положеннями Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року, щодо яких сторони дійшли згоди.

З урахуванням викладеного суд вважає, що Звіт від 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року та Акт від 30 січня 2025 року про надання правничої допомоги за Додатковою угодою № 2 від 21 грудня 2023 року до Договору № 29/03-23 про надання правничої допомоги від 29 березня 2023 року є неналежно оформленими та такими, які не можуть бути взяті до уваги судом, як належні докази.

В постанові ВС від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 зазначено, що оскільки стороною поданою заяву про стягнення судових витрат не надано прайс-лист вартості послуг правової допомоги, акт здачі-прийняття наданих послуг, розрахунок погодинної вартості адвокатських послуг, відсутні підстави для стягнення цих витрат.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також відсутність у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, інших доказів, які б підтверджували розмір судових витрат на які вказує представник позивача, з огляду на позицію представників відповідача, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/6038/24 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 258, 259, 264, 265, 268, 270, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Пошелюзного С.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/6038/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, третя особа: Дитячо-юнацька спортивна школа Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 17 березня 2025 року.

Суддя: І. О. Фінагеєва