Провадження № 2/638/2681/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

представника відповідача Зарубіна Є.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0 від 03 червня 2018 року у розмірі 49181,01 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 уклав з АТ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 0 від 03 червня 2018 року. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. 26 червня 2024 року між АТ Укрсиббанк та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 274 у відповідності до умов якого АТ Укрсиббанк передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ Укрсиббанк права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до додатку №1 до договору факторингу № 274 від 26.06.2024 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 49181,01 грн., з яких: 20927,98 грн. сума заборгованості за основним боргом; 28253,03 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 0 в розмірі 49181,01 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

29 січня 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позивачем розміру заборгованості.

11 лютого 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що ОСОБА_1 уклав з АТ «Укрсиббанк» договір про надання споживчого кредиту №0 від 3 червня 2018 року, підписанням якого погоджується з викладеними у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщенні для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті "Урядовий кур`єр" №105, 09.06.2017 (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та, які б спростовували суму заборгованості. Зазначає, що відповідачем, у відзиві на позовну заяву, не заперечується належними та допустимими доказами факту укладення ним вищевказаного кредитного договору. Також, відповідачем факт укладення Кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов кредитних договорів.

Також зазначає, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

11 березня 2025 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що у позовній заяві та відзиві на позовну заяву позивач жодним чином не обґрунтував суму заборгованості у розмірі 49181,01грн., з яких: 20972,98грн. заборгованість за основним боргом; 28253,03грн. заборгованість за процентами. Жодного розрахунку позивачем не надано. Усі обґрунтування ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" стосовно 49181,01 грн. зводяться да того, що: 26.06.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу у відповідності умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу, «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 49181,01 грн. Згідно п. 2.2 договору-Анкети ліміт кредитування (ліміт овердрафту) встановлюється у розмірі 5 700 грн. Відповідно до п. 1 додаткової угоди про відкриття та комплексного розрахунково-касового обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умов кредитування (з правилами) № 0 від 03.062018 року: сторони домовились , що в межах ліміту кредитування, встановлених п. 2.2 Договору Банк надає клієнту кредит в сумі 4 700,00грн. Тобто Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 4 700,00грн. Жодних документів чи пояснень стосовно 20 972,98 грн заборгованості за основним боргом надано не було. Жодних розрахунків, з яких можливо було встановити як була нарахована сума, як розраховувались відсотки та на яку суму, надано не було. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволені позовної заяви.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 червня 2018 року між АТ Укрсиббанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.

03 червня 2018 року між АТ Укрсиббанк та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду у відповідності до умов якої ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4700 грн. на придбання товару, а саме фото-аксесуари Nikon AF-S DX NIKKON.

Відповідно до п. 3.1 вказаної угоди процентна ставка за користуванням кредиту становить 0,00001% річних. Комісія за управління кредитом становитиме 3,00% (включається до суми ануїтетного платежу). Протягом дії пільгового періоду на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями застосовується пільгова комісійна ставка, що складає 0,00% річних. Строк дії пільгового періоду з 03.06.2018 по 12.08.2019.

Відповідно до копії договору факторингу № 274 від 26 червня 2024 року АТ Укрсиббанк передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ Укрсиббанк права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 274 від 26 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 03 червня 2018 року у сумі 49181,01 грн, з яких: 20927,98 грн сума заборгованості за основним боргом; 28253,03 грн заборгованість за відсотками.

Наявність заборгованості за кредитними договорами зумовила звернення ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Як вбачається із кредитних договорів, в яких відповідач є позичальником, вони укладені в електронній формі та підписані одноразовим ідентифікатором.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та первісним Кредитором не було б укладено.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас суд звертає увагу, що доказів, які б свідчили про виконання позикодавцями умов кредитних договорів або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача позивачем не надано.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.

При цьому в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів за кредитним договором, в яких відповідач є позичальником, і по якому право вимоги перейшло до позивача. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), що позбавляє суд можливості встановити правомірність нарахування відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом.

Суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19.

Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем, а відтак інформація, що зазначена в них, за відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позивачем не доведено факт надання відповідачеві грошових коштів за кредитним договорам, не надано доказів руху коштів по кредитному договору, що позбавляє суд можливості встановити правильність нарахування відсотків або сплати грошової суми по кредитному договору, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри 30).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя Л.М. Рибальченко