Справа № 727/439/25
Провадження № 2/727/557/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді:Одовічен Я.В.

за участю

секретаря: Гермак К.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача:Гавриш Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Посилалася на те, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ батьки перебували в шлюбі, проте на даний час шлюб між ними розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.11.2022 року. ОСОБА_3 є її матір`ю.

Судовим наказом Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/12233/24 від 11.11.2024 року з її батька ОСОБА_4 на користь відповідача стягуються аліменти на її утримання в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після винесення судового наказу, у зв`язку з погіршенням відносин із матір`ю, вона змінила місце свого проживання та зараз проживає разом із своїм батьком та його новою родиною за адресою АДРЕСА_1 .

З часу переїзду позивача її утримує батько та забезпечує проживання, харчування, навчання та інші потреби виключно власним коштом. Мати жодним чином не підтримує доньку та не надає матеріальної допомоги добровільно, хоча знає, що вона не має самостійного доходу.

Вказувала на те, що навчається на третьому курсі КЗ «Чернівецького обласного фахового коледжу мистецтв ім. С.Воробкевича» на денній формі навчання за спеціальністю «Оркестрові духові та ударні інструменти» за кошти регіонального замовлення.

Позивач є повнолітньою особою, проте не працює, оскільки навчається за денною формою, що позбавляє її можливості працевлаштуватися, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Будучи студенткою, вона потребує постійної матеріальної допомоги, яка пов`язана із забезпеченням базових і навчальних потреб. Зокрема, фінансова підтримка їй необхідна для придбання підручника, канцелярських товарів, придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, лікування, а також для покриття витрат на проїзд у міському транспорті.

Крім того, зазначила, що відповідач є працездатною особою, яка має обов`язок брати участь у фінансовому забезпеченні повнолітньої дитини, що продовжує навчання та потребує матеріальної підтримки для задоволення основних життєвих і освітніх потреб. ЇЇ участь у витратах на утримання дитини є необхідною і справедливою відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, їй необхідно забезпечити належний рівень життя задля її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Цей рівень вона не може забезпечити самостійно, особливо з огляду на те, що її батько також утримує доньку від попереднього шлюбу, яка є особою з інвалідністю.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що до досягнення повноліття донька проживала разом із матір`ю і вона не ухилялася від свого обов`язку утримувати дитину. На даний час остання згодна допомагати їй матеріально у розмірі 1000 гривень щомісячно. До моменту подання позовної заяви відповідач таку допомогу не надавала, оскільки донька повністю припинила із нею спілкуватись.

Також, посилалась на те, що позивач, надавши довідку про навчання у вищому навчальному закладі на бюджетній основі, не надала довідки про свої доходи, зокрема про отримання нею стипендії.

Вважає, доводи ОСОБА_1 про перебуванні на утриманні батька доньки-інваліда від першого шлюбу надуманими, оскільки остання проживає на території російської федерації.

Окрім того, вказувала на те, що вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання недоведена, оскільки жодних доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу до матеріалів справи долучено не було.

Відповідач на даний час офіційно працевлаштована. ЇЇ доходи складаються із пенсії по інвалідності та заробітної плати, а тому остання згодна сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1000 гривень.

Позивачем подано відповідь на відзив.

У судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила суду, що з 16.12.2024 року проживає з батьком. На даний час у них із матір`ю конфліктні відносини. Відповідач не впускає її до будинку і вона навіть не має можливості забрати свої речі. Батько вимушений був купувати їй новий одяг та інші речі першої необхідності. Позивач навчається на денній формі, однак за рейтингом у навчанні стипендію не отримує. Матеріальне становище у неї важке. Просила позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та підтвердила викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з підстав, викладених у поданому до суду відзиві. Пояснила суду, що батько позивача отримує доходи у розмірі 20000 гривень щомісячно, а тому може утримувати доньку. Зазначила, що ОСОБА_3 належить на праві власності будинок АДРЕСА_2 . Вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ батьками, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зазначено: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 18 років, на даний час вона є повнолітньою.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Повнолітня ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання на ІІІ курсі комунального закладу «Чернівецького обласного фахового коледжу мистецтв ім.С.Воробкевича» на спеціалізації «Оркестрові духові та ударні інструменти» за регіональним замовленням. Термін навчання з 01.09.2022 року по 27.06.2026 року (а.с.33).

Доказів на підтвердження того, що повнолітня донька відповідача ОСОБА_1 , працевлаштована та отримує заробітну плату матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено, що донька відповідача є повнолітньою, не працює, оскільки навчання за денною формою на ІІІ курсі комунального закладу «Чернівецького обласного фахового коледжу мистецтв ім.С.Воробкевича» позбавляє її можливості працевлаштуватися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на те, що батько ОСОБА_4 у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на її утримання, а мати ОСОБА_3 допомоги не надає, однак зобов`язана та спроможна сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки її доходу щомісячно.

ОСОБА_1 проживає разом із батьком за адресою АДРЕСА_1 . Вказану обставину представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала. (а.с.9).

Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, та доводи, наведені відповідачем у відзиві, суд виходить із наступного.

Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Положеннями ч.3 ст.180 СК України регламентовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 гривні на місяць.

Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, її матеріальне становище, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У судовому засіданні судом були з`ясовані наступні обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Зокрема, судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_3 працевлаштована в магазині «Нива», де працює укладальником пакувальником, розмір її окладу становить 8780 гривень (а.с.32).

Окрім того, відповідач є інвалідом третьої групи довічно, що підтверджується дослідженим судом пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , та отримує пенсію по інвалідності (а.с.35).

Також представник відповідача у судовому засіданні підтвердила, що у власності ОСОБА_3 перебуває будинок АДРЕСА_2 .

Доказів здійснення відповідачем витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду надано не було.

З огляду на зазначене, суду відхиляє доводи представника відповідача шодо неспроможності матері надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися.

Суд враховує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 18 років, вона навчається на денній формі навчання, не працевлаштована.

Із досліджених судом відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованого доходу станом на 24.02.2025 року вбачається, що позивач за 4 квартал 2024 року отримала дохід у сумі 1510 гривень, що підтверджує ту обставину, що остання перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги.

Аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від її доходу щомісячно, суд вважає необґрунтованими з огляду на розмір її доходів, що був встановлений судом на підставі належних та допустимих доказів.

Суд звертає увагу на те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довела ті обставини, що у неї не має можливості надавати матеріальну допомогу на період навчання своєї повнолітньої доньки у розмірі, запропонованому позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд вважає, що відповідач, як мати зобов`язана утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в навчальному закладі, а отже існують правові підстави для стягнення з неї аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема, відсутність доходів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем, та приходить до висновку, що ОСОБА_3 фактично спроможна надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/5 частки її доходу щомісячно.

Саме такий розмір аліментів є обґрунтованим та відповідатиме інтересам матері та повнолітньої доньки, забезпеченню її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Положенням ст.191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1ст.430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180-183,184,191, 198-201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), мешканки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, починаючи стягнення з 13.01.2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 19.03.2025 року.

Головуючий - суддя: ______________ Одовічен Я.В.