Справа № 950/1521/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

а участю секретаря - Гладкової С.В.,

за участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що 07.08.2018 року ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг з зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07.08.2018 року. Позичальник при аідписанні анкети-заяви підтвердив свої згоду на те, що підписана разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, позичальнку був відкритий картковий рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн., який в подальшому був збільшений до 32000 грн. Позиачальник умови договору виконав в повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надава своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед баноком за кредитним договором № б/н від 07.08.2018 року становить 32407,31 грн., яка складається з наступного: 32407,31 грн. - заборгованість за тілом кредита. Позивачем 23.01.2022 року була направлена претензія кредитора до Лебединської районної державної нотаріальної контори та 14.02.2022 року отримана відповідь в якій було зазначено, що спадкоємцями померлого позичальника є відповідачі - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21.02.2022 року до спадкоємців була направлена лист-претензія, однак ніяких дій не було вчинено. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 яка діє в своїх інтресах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 32407,31 грн. за кредитним договором № б/н від 07.08.2018, а також судові витрати у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутності та ухвали рішення у його відсутності.

Представник відповідачів в судове засідання не з`яився, надав заяву про розгляд справи у його, та відповідачів, відсутності. В наданомі відзиві заперечив проти позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що розрахунок, наданий банком містить ряд платежів, які не передбачені умовами укладеного кредитного договору, не обгрунтовані. Проведений представником, відповідно до умов договору, розрахунок за період з 7 серпня 2018 року по 13 квітня 2023 року передбачає, що відповідачем від позивача отримано грошових коштів на зальну суму 168126,45 грн., а сплачено за цей час 148643,45 грн., тобто лише на 19483 грн. менше ніж отримано, а не на 32407,31 як заявлено позивачем.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.08.2018 ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" та підписав заяву №б/н від 07.08.2018 року. При її підписанні, він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Після цього йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн., який в подальшому неодноразому був збільшений, остання сума 32000 грн., що стверджено довідкою "про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки".

Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк», рішенням єдиного акціонера банку було змінено тип банку на "приватне" та його найменування на "акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Банк став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» .

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , що видане Лебединським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого заборгованість за договором № 07.08.2018 року становить 32407,31 грн.

23.01.2022 АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Лебединської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядкуст.1281 Цивільного кодексуУкраїни, у якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 32407,31 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою або про відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржник.

Листом Лебединської районної державної нотаріальної контори від 08.02.2023 року №108/02-14 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, щоспадкоємцями за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 є його малолітній син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання яких зареєстроване - АДРЕСА_1 .

16.02.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 07.08.2018 року, укладеного між банком та ОСОБА_4 у розмірі 32407,31 грн., яка залишена без відповіді.

З копії спадкової справи встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа № 443/2021 та видані свідоцтва про право на спадщигу за законом на 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 29.12.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3022 та 1/2 частку спадкового майна ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 29.12.2022 року зареєстровано в реєстрі за № 3026. Дружина померлого ОСОБА_1 відмовилася від своєї частки у спадковому майні, на користь дітей, в рівних частках кожному, що стверджено відповідною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст.1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч.1 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту;

2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту;

5) річна відсоткова ставка за кредитом;

6) умови дострокового розірвання договору;

7) інші умови, визначені законодавством.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин)перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

При цьому звертаємо увагу, що інформацію, яка повинна була надаватись у письмовій формі, щодо умов кредитування Відповідачеві надано не було і будь-яких доказів в спростування цього Позивач не надав.

Ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що укладений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Ст.1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

В той же час Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог надані Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить відомостей про покладення обов`язку на ОСОБА_4 проводити сплати будь-яких відсотків за користування кредитними коштами чи інших платежів.

Наявний в матеріалах судової справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», Універсальна» 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contrakt» чи «Універсальна gold» не містить підпису ОСОБА_4 .

Також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» містить відомості про різний розмір відсотків, які позичальник зобов`язаний сплачувати за користування кредитними коштами за різними програмами кредитування.

Надані Позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019. у справі №342/180/17. Також, Велика Палата у вказаній постанові зробила наступний правовий висновок: витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16 травня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між Позивачем та Відповідачем кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису Відповідача; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів Відповідач, як позичальник, підписуючи заяву.

Згідно ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів ОСОБА_4 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, саме у зазначених Позивачем розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015р. (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин і правила ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, чи ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої - договором оферти є прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Позивача (https://privatbank.ua/terms/) неодноразово змінювалися самим Позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, при укладенні договору між Позивачем та ОСОБА_4 сторони не дотримались вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, в поданому позивачем Розрахунку заборгованості зазначено, що він проведений з розрахунку 3,5% та 3,6% (в різні періоди).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_4 був обізнаний та погодився в т.ч. і зі зміною відсоткової ставки за користування кредитом, що в свою чергу свідчить про зміну відсоткової ставки Банком в односторонньому порядку.

При цьому, як зазначалося вище ОСОБА_4 не був ознайомлений з такими Тарифами, про що свідчить відсутність в матеріалах справи копії таких Тарифів, які б містили його підпис.

Наданий позивачем роздрукований розрахунок заборгованості за договором в обґрунтування заявлених позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення Відповідачем умов кредитного договору №б/н від 07 серпня 2018р. та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені ОСОБА_4 .

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19.

Наданий Позивачем розрахунок заборгованості Відповідача містить ряд списань коштів, здійснення яких не обумовлено між Позивачем та ОСОБА_4 (списання відсотків за використання кредитного ліміту, страховий платіж за договором «Захист на кожен день» на загальну суму 11359,43грн. Представником позивача наданий детальний розрахунок, суд погоджується з ним.

Як вбачається з даного Розрахунку за період з 07 серпня 2018р. по 13 квітня 2023р. (дату станом на яку Позивачем визначено заборгованість у поданій позовній заяві) Відповідачем отримано від Позивача грошових коштів на загальну суму 168 126,45грн., а сплачено за цей час 148 643,45грн., тобто сплачено лише на 19 483,00 грн. менше, ніж отримано, а не 32 407,31грн., як заявлено Позивачем.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця ОСОБА_4 відповідно до кредитного договору № б/н від 07.08.2018 р. в розмірі 32407 грн. 31 коп., відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ