ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/484/22

Головуючий у першій інстанції Крупина А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/407/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Мамонової О.Є.

з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року, повний текст рішення складено 27 листопада 2024 року.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб «SAMAND», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб «ПГМФ 830200», загальний причіп бортовий, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; стягнути із ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу «SAMAND», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та 1/2 частини вартості транспортного засобу «ПГМФ 830200», загальний причіп бортовий, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 111 000 грн; виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 ; вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з 29.09.1995 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і спільне господарство не ведеться. За час перебування у шлюбі ним було набуто спільне майно, а саме: у 2013 році було придбано транспортний засіб «SAMAND», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , орієнтовною вартістю 105 000 грн; у 2019 році було придбано транспортний засіб «ПГМФ 830200», загальний причіп - бортовий 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , орієнтовною вартістю 117 000 грн. За час спільного проживання у шлюбі було побудовано будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 149 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною вартістю 455 632 грн 00 коп. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за відповідачем, у даному будинку зареєстровано місце проживання як її, так і відповідача. Таким чином, придбавши у 2013 році рухоме майно: транспортний засіб «SAMAND», 2008 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 , та транспортний засіб «ПГМФ 830200», загальний причіп - бортовий 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , під час перебування у шлюбі, позивач та відповідач набули право спільної власності на спірне майно відповідно до положень ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України та право на рівну частку в майні.

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якій просив визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , його особистою приватною власніст, вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями виконавчого комітету Носівської міської ради народних депутатів від 20 грудня 1992 року № 199 йому було виділено присадибну ділянку під забудову за адресою: АДРЕСА_1 , а рішенням від 28 лютого 1992 року № 24 надано дозвіл на будівництво житлового будинку за тією ж адресою. Станом на той час ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , який був розірваний 18 серпня 1995 року. Маючи намір побудувати будинок, який виник у них із ОСОБА_4 до виділення земельної ділянки, вони почали придбавати будівельні матеріали ще з 1989 року. Оскільки особистих заощаджень на придбання будівельних матеріалів та проведення самого будівництва не вистачало, ними - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було отримано ссуду в Ощадбанку. Будівництво житлового будинку проводилося в 1993-1994 роках і станом на 1995 рік будинок був повністю збудований і готовий до здачі в експлуатацію. На момент реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 був уже створений (збудований) і тому він не може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_5 та його. ОСОБА_3 ані коштами, ані особистою працею у набутті (створенні) спірного будинку участі не брала, а на момент реєстрації шлюбу спірний житловий будинок уже був повністю збудований.

Ухвалою Носівського районнного суду Чернігівської області від 14 березня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (єдиний унікальний номер 741/484/22, провадження № 2/741/109/23) та цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю (єдиний унікальний номер № 741/144/23, провадження № 2/741/213/23) об`єднано в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі присвоїти єдиний унікальний номер № 741/484/22 (а.с.181 т.1).

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортний засіб «SAMAND», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ринкова вартість якого становить 93 020 грн 00 коп. та транспортний засіб «ПГМФ 830200», загальний причіп бортовий 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , ринкова вартість якого становить 10 040 грн 00 коп., припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на ці об`єкти.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу «SAMAND», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що становить 46 510 грн 00 коп., та 1/2 частини транспортного засобу «ПГМФ 830200», загальний причіп бортовий 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що становить 5 020 грн 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 3 345 грн 72 коп. на відшкодування витрат, понесених на проведення автотоварознавчої експертизи № 1336/1337/23-24 від 14 липня 2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено повністю.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави недоплачену суму судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2 939 грн 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору 7 495 грн 88 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржуване рішення в частині відмови у виділенні їй в натурі частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині та здійснити поділ майна подружжя, а саме: виділити їй в натурі частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 , та визнати за нею право приватної власності по першому варіанту поділу в натурі на приміщення згідно з технічним паспортом від 17.06.2022, а саме: 1-9, 1-1, 1-3, 1-7, 1-8, 1-6, 1-2. Скасувати рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 . В іншій частині рішення суду залишити без змін. Вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що право власності на жилий будинок, збудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкому місцевої Ради, тому часом виникнення права власності на спірний будинок слід вважати дату 24 березня 1998 року, таким чином на нього поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу. Враховуючи, що шлюб між ними було зареєстровано 29.09.1995, то спірний будинок слід вважати спільною сумісною власністю подружжя і він підляже поділу між подружжям.

ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 18.11.2024 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року в частині визнання права приватної власності на транспортні засоби та стягнення грошової компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів не оскаржується.

Встановлено, що 20 грудня 1991 року рішенням виконавчого комітету Носівської міської Ради народних депутатів ОСОБА_2 було виділено присадибну земельну ділянку по АДРЕСА_1 , в розмірі 0,15 га (п. 46) (а.с.101 т.1).

28 лютого 1992 року рішенням № 24 виконком Носівської міської ради народних депутатів дозволив ОСОБА_2 будівництво індивідуального житлового будинку на три кімнати у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,15 га (а.с. 102 т.1, а.с. 27 т.2).

06 квітня 1992 року районним архітектором було здійснено виніс в натуру земельну ділянку індивідуального забудовника ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 (а.с.25 т.2).

ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 , який розірвано 18 серпня 1995 року (а.с.100 т.1).

29 вересня 1995 року гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_7 зареєстрували шлюб (а.с.160 т.1, а.с.29 т.2).

16 березня 1994 року рішенням виконкому Носівської міської ради за № 55 ОСОБА_8 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для передачі у власність, орієнтовною площею 0,15 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських приміщень та споруд 0,10; ведення особистого селянського господарства 0,05 га по АДРЕСА_2 . (а.с.35 т.2).

04 листопада 1996 року ОСОБА_2 як власником в цілому було замовлено, а Носівським районним БТІ виготовлено технічний паспорт на жилий будинок індивідуального фонду по АДРЕСА_1 . Рік побудови: підвал 1996, жилий будинок -, веранда -, огорожа- (а. с. 31-34 т.2).

17 березня 1998 року актом про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку прийнято в експлуатацію будинок АДРЕСА_2 ; забудовник ОСОБА_2 . Комісія встановила: будівництво розпочато лютого 1992 року і закінчено в листопада 1996 року. Комісія постановила: пред`явлені до здачі домоволодіння ОСОБА_2 , що мешкає по АДРЕСА_2 , вважати прийнятим (а.с.103 т.1).

10 квітня 1998 року виконкомом Носівської міської ради народних депутатів Семешку Віктору Миколайовичу було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок в цілому, який розташований по АДРЕСА_1 , та виданий на підставі рішення виконкому Носівської міської ради від 24 березня 1998 року (а.с.22, 104 т.1, а.с.35 т.2).

З 11 квітня 1998 року ОСОБА_6 зареєстрована за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади, дата формування 15 вересня 2023 року (а.с.30 т.2).

17 червня 2022 року КП «Носівське БТІ» на замовлення ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , загальною площею приміщень 149,0 кв. м., житлова основна 40,1 кв.м. Згідно з описом основних конструктивних елементів роки спорудження: підвал 1996, житловий будинок 1996, веранда 1996, ганок 1999, сарай 1999, гараж 1999, погріб під будівлею 1999, навіс 2022, вбиральня 1999, ворота 2020, хвіртка 2020, огорожа 2020 (а.с.23-28 , 106-108 т.1, а.с.37-41 т.2).

05 січня 2023 року довідкою № 6 в.о. директора КП «Носівське бюро технічної інвентаризації», виданою ОСОБА_2 , підтверджено, що станом на 31 грудня 2012 року в АДРЕСА_3 (раніше була адреса АДРЕСА_1 ) будинок зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Носівської міської ради від 10 квітня 1998 року (а.с.105 т.1).

31 серпня 2023 року ОСОБА_3 змінено ім`я на ОСОБА_6 (а. с. 48 т. 2).

З домової книги вбачається, що ОСОБА_2 значився прописаним за адресою АДРЕСА_2 , після зміни порядку нумерації будинків по АДРЕСА_1 , з 10 квітня 1998 року, а ОСОБА_1 , - починаючи з 11 квітня 1998 року. Після втрати паспорта, по довідці, ОСОБА_2 значився зареєстрованим за місцем проживання АДРЕСА_1 , з 15 березня 1984 року (копія а.с. 71-73, 96-100 т.2).

Відповідно до інформації Носівської міської ради №17-02/2406 від 17.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , значаться зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 березня 1984 року і по теперішній час; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11 квітня 1998 року і по теперішній час (а.с.106 т.2).

Також судом оглянуто інвентарну справу № 7010 на домоволодіння по АДРЕСА_4 , яка містить сукупність матеріалів технічної інвентаризації, що характеризують зазначений вище будинок як об`єкт нерухомого майна та якою стверджуються факти прийняття уповноваженими органами рішень щодо надання дозволів на початок будівництва, завершення спорудження будинку, та інші матеріали технічної інвентаризації.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 741/484/22 від 12 грудня 2023 року № 1338/23-24 визначено ринкову вартість житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих АДРЕСА_1 , а також варіант1 та варіант 2 поділу житлового будинку з надвірними спорудами з виділенням у натурі 1/2 частини житлового будинку і господарських споруд.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих положень СК України з урахуванням відповідних положень ЦК України, цей Кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися нормами КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України.

Згідно зі ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині виділення ОСОБА_3 в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 , та задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, позивачем (відповідачем) ОСОБА_6 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її внесок у будівництво спірного будинку з 29 вересня 1995 року по листопад 1996 року є достатньо значним для можливості визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тоді як сам по собі факт перебування ОСОБА_6 у шлюбі із ОСОБА_2 на момент уведення в експлуатацію спірного об`єкта нерухомого майна не є підставою для визнання зазначеного майна спільним сумісним майном подружжя.

Апеляційний суд в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки письмовими доказами по справі та показаннями свідків, які узгоджуються між собою, підтверджено, що спірний житловий будинок є особистою власністю ОСОБА_2 .

Реєстрація спірного володіння 10 квітня 1998 року та отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на жилий будинок в період шлюбу між ним та ОСОБА_6 ще не є безумовною підставою визнавати таке майно спільною сумісною власністю подружжя.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 11 березня 2025 року.

Головуюча: Судді: