Справа № 454/3820/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Шептицької міської ради Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд та просить визнати за нею право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі земельної частки (паю) в порядку спадкування після смерті батька.

Свої вимоги ти, що її батькові було надано в постійне користування земельну ділянку площею 3,0га, для ведення фермерського господарства. Надалі було зареєстровано фермерське господарство.

Після зняття з реєстрації фермерського господарства, рішенням районної ради батькові надано у приватну власність для сільськогосподарського використання земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) за рахунок землі, яка раніше була надана йому в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер та на день смерті вона проживала разом з ним, а тому є такою, що прийняла спадщину.

Позивачка в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позву не заперечив.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

З державного акта на право користування землею від 1993 року встановлено, що за ОСОБА_2 закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 3.0га, призначену для ведення селянського (фермерського) господарства. Розташовану на території Острівської сільської ради.

З розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації №403 від 13.08.1993 року встановлено, що таким зареєстровано Фермерське господарство Васько М.Й., створене в с.Острів, як юридичну особу.

З рішення Сокальської районної ради від 26.03.1998 року встановлено, що Фермерське господарство Васько М.Й. в с.Острів знято з реєстрації у зв`язку зі зміною форми господарювання.

З довідки №23/216 від 29.06.1999 року встановлено, що ОСОБА_2 веде товарне сільськогосподарське виробництво за рахунок земельного паю площею 3,0га, що підтверджується довідкою.

З рішенням Сокальської районної ради від 26.03.1998 року встановлено, що таким вирішено надати ОСОБА_2 у приватну власність для сільськогосподарського використання земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) за рахунок землі, яка раніше була надана йому в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства.

З рішенням Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 28.04.2010 року №456 встановлено, що ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі земельної частки (паю) за рахунок землі, яка була йому надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства в с.Острів.

З розпорядження Голови Сокальської РДА №147 від 31.03.1997 року встановлено, що розмір середньої земельної частки на території Острівської сільської ради (на даний час Острівського старостинського округу Червоноградської міської ради Львівської області) становить 2,94га.

З свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Із свідоцтва про смерть та довідки №205-08 від 29.08.2024р. встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно приписів ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Положеннями ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство", ст.32 ЗК України визначено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Викладене свідчить, що громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства.

При цьому, ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в Постановах від 19.06.2018р. у справі №816/1920/17, від 12.03.2019р. у справі №1140/2036/18.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц (провадження № 61-14127св18) зроблено висновок, що "у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації".

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу зазначених норм слід дійти висновку, що право спадкодавця на середню земельну частку (пай) із земельної ділянки, яка була надана спадкодавцю для ведення фермерського господарства, підлягаю спадкуванню.

Окрім того, відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка як спадкоємець першої черги має право на спадкування за законом належної її батькові земельної частки (паю).

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі земельної частки (паю) площею 2,94га за рахунок землі, яка була йому надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства в с.Острів Шептицького району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Шептицька міська рада Львівської області, , місцезнаходження: проспект Шевченка,19, м.Шептицький Львівської області.

Головуючий: О. А. Веремчук