Справа № 932/2325/25
Провадження № 2-з/932/21/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

26 березня 2025 року Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Малінов О.С., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє адвокат Червона Тетяна Михайлівни (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович (4000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 30/12) про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Червона Тетяна Михайлівни, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович про визнання договору купівлі-продажу недійсним, в якій просить:

-вжити захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноважених на проведення державної реєстрації (в том числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зокрема до Реєстру прав власності на нерухоме майно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач, представник позивача обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що на даний час він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Так позивач є власником вказаної квартири, але 30.03.2024 р. йому стало відомо, що невідомий гр. ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої 19.06.2023 р. нотаріусом в м. Крокові, Республіка Польща, Мачей Ястжомб, архівний реєстр А 2046/2023яку він не надавав, здійснив відчудження квартири гр. ОСОБА_2 . За фактом неправомірного відчудження вищевказаної квартири слідчим Управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000024 за злочини передбачені ч.4 ст. 190 КК України.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватись, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 25 травня 2016 року (справа №6-605цс16), метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи № 932/2325/25 предметом позову є квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яку позивач прийняв у дар на підставі договору дарування від 09 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1915.

Враховуючи наявність спору між сторонами, предмет позову, обґрунтованість ризиків невиконання можливого рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову та про доцільність застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноважених на проведення державної реєстрації (в том числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зокрема до Реєстру прав власності на нерухоме майно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , оскільки на переконання суду, зазначений захід спроможний забезпечити фактичне виконання можливого судового рішення в разі задоволення позову та забезпечить збалансованість інтересів сторін, унеможливить відчуження земельної ділянки відповідачем.

Необхідність у накладенні арешту на квартиру витікає із змісту заявлених позовних вимог та предмету позову, отже, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру, може істотно ускладнити ефективний захист охоронюваних законом інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє адвокат Червона Тетяна Михайлівни (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростислав Олександрович (4000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 30/12) про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та всім органам, уповноважених на проведення державної реєстрації (в том числі територіальним органам Міністерства юстиції України, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (зокрема до Реєстру прав власності на нерухоме майно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо нерухомого майна квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: О.С.Малінов