УХВАЛА

17 березня 2025 року

м. Київ

справа № 753/12478/23

провадження № 61-3192ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі - ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ») звернулося до суду

з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в якому просило суд: стягнути солідарно заборгованість за послугу

з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 27 342,36 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 336,76 грн, 3 % річних у сумі 27,66 грн, а всього 27 706,78 грн, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 35,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги

з централізованого опалення у розмірі 9 729,64 грн.; заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання 17 612,72 грн., інфляційну складову боргу 336,76 грн, 3 % річних 27,66 грн, всього 27 706,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 671,00 грн та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 8,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 671,00 грн та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 8,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 671,00 грн та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 8,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати

у вигляді судового збору в розмірі 671,00 грн та судові витрати за отриману інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 8,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі

43,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі

43,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі

43,90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати, пов`язані із наданням витребуваних доказів у розмірі

43,90 грн.

13 жовтня 2023 року, не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року витребувано

з Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу № 753/12478/23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня

2023 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Роз`яснено скаржнику право протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду усунути виявлені недоліки.

У випадку невиконання вимог ухвали суду в повному обсязі апеляційна скарга буде вважатися неподаною й підлягатиме поверненню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у вищевказаній справі визнано неподаною та повернуто скаржнику.

24 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду направлено скаргу на бездіяльність судді з вимогами (апеляційну скаргу на суддю

з вимогами).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року скаргу на бездіяльність судді з вимогами (апеляційну скаргу на суддю з вимогами), подану ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду

апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року.

06 січня 2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду вимогу про надання судом апеляційної інстанції належних і достовірних доказів та інформації, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року поновлено

ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року залишено без руху.

Надано ОСОБА_1 строк для усунення виявлених в апеляційній скарзі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснено, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня

2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що особа, які подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

06 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду

м. Києва від 11 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 18 березня 2024 року (надійшла до суду 07 березня 2025 року).

Відповідно до службової записки керівника служби розгляду звернень та надання інформації Верховного Суду та Великої Палати Меткого М. документ Слівчак Л. В. «Комплексна скарга» (вх. № 361/0/15-25 від 07 березня 2025 року), який було зареєстровано як звернення громадян, має ознаки процесуального документа у справі № 753/12478/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В., суддя, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.

Щодо касаційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 11 вересня 2023 року

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Як встановлено з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції не переглядав по суті справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року слід відмовити.

Щодо касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня

2024 року про повернення апеляційної скарги

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною

і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року позов ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду на вказане рішення суду та 06 січня 2024 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з вимогами та заборонами.

06 січня 2024 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду вимогу про надання судом апеляційної інстанції належних і достовірних доказів та інформації, в якій містилось клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Матеріали цивільної справи № 753/12478/23 надійшли до апеляційного суду 16 січня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року поновлено

ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору та у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

01 березня 2024 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з вимогами щодо усунення недоліків та апеляційну скаргу з вимогами щодо сплати судового збору,

в яких вона зокрема, просила «скасувати плату за «судовий збір» по сфальшованій справі №753/12478/23, що є фікцією відкритою за фінансовою проводкою №2/753/6162/23 - підстави для її вимог ст. 130 Конституції України, згідно до приписів службової інструкції корпорації УКРАЇНА ст.149 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів, ст. 2 ЗУ про фінансування органів державної влади, п.2 ст.33 ЗУ про захист прав споживачів - згідно якого споживачі (користувачі) звільняються від сплати судового збору …».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня

2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком Київського апеляційного суду про те, що оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною і повернути заявнику.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої стаття 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

За своїм змістом перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21 березня 2018 року у справі

№ 761/24881/16-ц визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі - споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Судовий збір сплачується за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» на день його сплати.

У статті 5 Закону зазначено вичерпний перелік осіб та вимог, які звільняються від його сплати.

Судове рішення оскаржується щодо задоволення позовної вимоги майнового характеру.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, судовий збір становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотки від ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні апеляційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір

у розмірі, визначеному судому апеляційної інстанції, оскільки розмір судового збору за подачу апеляційної скарги залежить від ставки судового збору при подачі позову до суду першої інстанції.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання апеляційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Київський апеляційний суд вірно вказав, що вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконанні, недоліки не усунуті, судовий збір не сплачено.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява

№ 28249/95, § 53).

Верховний Суд зазначає, що ухвала про повернення апеляційної скарги в зв`язку

з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є обмеженням заявника у праві доступу до суду, оскільки апеляційний суд не позбавив заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у встановленому законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» або подати належним чином оформлене клопотання про звільнення від сплати судового збору та надати належні докази, які б підтвердили реальний майновий стан заявника.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник