Дата документу 14.03.2025 Справа № 337/3149/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3149/24 Пр. № 22-ц/807/441/25 Головуючий у 1 інстанції: Сидорова М.В. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2024 року у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (надалі КОНЦЕРН «МТМ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-22), в якому просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 74203761 від 01.11.2022, за період з 01.03.2023 по 29.02.2024 в загальній сумі 29422,41 грн., від сплати якої відповідач на користь позивача у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 2422,40 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що КОНЦЕРН «МТМ» є виконавцем послуг з виробництва теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації, її збут та інше. Відповідач ОСОБА_1 є споживачем цих послуг, оскільки є власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/ за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв. м, до якого позивачем відпускалась теплова енергія. 02.10.2021 на виконання вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач на своєму офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021 індивідуальний договір №74203761 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 є укладеним. Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії SHARKY 775, заводський номер №55363437, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії. Позивач, виконуючи свої зобов`язання, у період з березня 2023 року по лютий 2024 року (включно) надав відповідачу у вказане нежитлове приміщення послугу з постачання теплової енергії на суму 29422,41 грн., яку відповідач не оплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на вказану суму.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Сидорову М.В. (а.с.23). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.27) відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2024 року (а.с.138-143) позов КОНЦЕРНУ «МТМ» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2023 по 29.02.2024 у сумі 29422,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с.150-154) просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В автоматизованому порядку 03.01.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Полякова О.З. (а.с.155). Ухвалою апеляційного суду від 10.01.2025 року (а.с.156-158) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 14.01.2025 року (а.с.159). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 15 січня 2025 року (а.с.160), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.161).

Оскільки, за змістом ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн.*30 =90840,00 грн.) , крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» надав апеляційному суду письмові пояснення на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.с. 165-175). В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

У період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка - а.с.176).

В автоматизованому порядку 14.03.2025 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Полякова О.З. у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (а.с. 183-184).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що раніше постановою Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2024 року (головуючий суддя ОСОБА_2 , судді Кочеткова І.В. та Подліянова Г.С.) в іншій справі ЄУН 337/1513/23 за позовом КОНЦЕРНУ «МТМ» до фізичної особи ОСОБА_1 залишено без змін інше рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2023 року, яким було задоволено позов про стягнення заборгованості того самого позивача до того самого відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії у те саме нежитлове приміщення, але за інший період (з листопада 2021 року по лютий 2023 року) в іншій сумі (57191,52 грн.), та яка в касаційному порядку не оскаржувалась та є чинною (належні, допустимі докази протилежного у цій справі та в ЄДРСР відсутні).

Однак, самовідводи у цій справі відсутні, у Запорізькому апеляційному суді станом на час розгляду цієї справи працює лише 7 (сім) суддів судової палати з розгляду цивільних справ. Відводів учасниками справи суддям у цій справі також не заявлено. Крім того, в силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення …судді в інших справах …не може бути підставою для відводу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 377 ЦПК України:

- судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку … з закриттям провадження у справі … з підстав, передбачених ст. 255… Кодексу (ч.1);

- порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч.2);

- у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи… (ч.4);

За змістом ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. 2, 4 - 5, 12 - 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 30.05.2016 є власником нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/ за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91,2 кв.м., та споживачем послуг позивача (а.с.9).

02.10.2021 року КОНЦЕРНОМ «МТМ» оприлюднено на офіційному сайті Типовий індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (далі-Договір), що є публічним договором приєднання (а. с. 14-16).

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України .

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті КОНЦЕРНУ «МТМ».

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п.5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно з п.17 Договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Зняття виконавцем показань вузлів обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії за допомогою систем дистанційного зняття показань може здійснюватись без присутності споживача або його представника (п.24 Договору).

Споживач, відповідно до п.30 Договору, вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року)

У п.32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

За умовами п.34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового індивідуального договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За умовами п.51, п.52 цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строку.

Крім того, відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика розподілу).

Вказана Методика розподілу встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1 Методики).

У зв`язку з відсутністю рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), з 01.11.2021 року КОНЦЕРНОМ «МТМ» з ОСОБА_1 , як з фізичною особою, укладено індивідуальний договір № 74203761 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, загальною площею 91,2 кв.м.

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії SHARKY 775 заводський номер 55363437, що відповідачем не оспорювалось, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначався за показаннями вузла комерційного обліку.

Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря (п.2 Методики).

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 , в якому знаходяться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок опалювального сезону 2022-2023 та 2023-2024 років, зокрема, від 31.10.2022 №410, від 09.11.2023 №665 (а.с.17-18), які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

У період з 01 березня 2023 року по 29 лютого 2024 року (включно) позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 29422,41 грн.

Позивачем були сформовані та направлені споживачу ОСОБА_1 в електронній формі рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 74203761 за кожний місяць з березня 2022 року по лютий 2024 (включно) на суму 29422,41 грн. (а. с. 13).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 01.03.2023 по 29.02.2024 відповідач послуги з постачання теплової енергії на суму 29422,41 грн. не оплатив (а. с.10).

Для здійснення перевірки нарахувань, позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в розрахунку заборгованості, зокрема, інформацію щодо спожитої теплової енергії по будинку та споживачу із зазначенням показів приладу обліку, тарифів, що діяли в розрахунковому періоді (а.с.11-12).

Також судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 у справі ЄУН 337/1513/23, позов Концерну «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/, загальною площею 91,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року було задоволено та стягнуто заборгованість за надані послуги в сумі 57191,52 грн., а також сплачений судовий збір 2684,00 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.01.2024 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 у справі ЄУН 3371513/23 залишено без змін.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 , як фізична особа та власник нежитлового приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/, загальною площею 91,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідно споживач комунальних послуг, в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, належним чином не виконав свої зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим за період з березня 2023 року по лютий 2024 року (включно) утворилась заборгованість, яку позивач має право вимагати в судовому порядку.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо вказані суми заборгованості за кожен місяць. Суми нарахувань, вказані у розрахунку заборгованості, узгоджуються з сумами, які зазначені в інформаційній довідці щодо нарахувань за постуги з постачання теплової енергії відповідачу за спірний період. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, власного розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, тому суд приймає розрахунок позивача за основу при винесенні судового рішення та приходить до висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що між ФОП ОСОБА_1 і КОНЦЕРНОМ «МТМ» був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 407630 від 29.06.2016 року і жодної підстави для припинення дії цього договору не було, що підтверджує його дію.

З цього приводу суд першої інстанції зазначав, що матеріали справи дійсно не містять письмової заяви відповідача про приєднання до індивідуального договору № 74203761 про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.

Проте, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги (п. 4 Договору).

Як вже зазначалось, в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 КОНЦЕРНОМ «МТМ» з ОСОБА_1 , як власником та фізичною особою, укладено індивідуальний договір № 74203761 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, загальною площею 91,2 кв.м.

Отже, раніше укладений з ФОП ОСОБА_1 договір припинив свою дію, а індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, з 01.11.2021 є укладеним та таким, що підлягає виконанню.

При цьому суд першої інстанції врахував, що теплова енергія, що подається на весь будинок, в тому числі на місця загального користування, споживається і шляхом опалення приміщення відповідача, що є безпосереднім фактом отримання послуги.

Отже, власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.

Крім того, факт відсутності підписаного відповідачем договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Також відповідач не надав суду належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі, в частині укладення індивідуального договору № 74203761 відповідачем саме як фізичною особою-підприємцем, а не фізичною особою.

В даному випадку суд встановив, що саме фізична особа ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справі, і ухвала Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 року у справі ЄУН 908/853/22 про повернення без розгляду позову Концерну «МТМ» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за індивідуальним договором №74203761 від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2021 по 03.03.2022 через ненадання позивачем господарському суду доказів того, що відповідач у спірному приміщенні використовував нежитлове приміщення як суб`єкт підприємницької діяльності (для потреб здійснення господарської діяльності), на яку посилається відповідач у цій справі в обґрунтування своєї позиції, є лише додатковим доказом належності відповідача ОСОБА_1 , саме як фізичної особи, у спірних правовідносинах.

До таких же висновків прийшов Запорізький апеляційний суд під час ухвалення постанови від 19.01.2024 у справі №337/1513/23 за позовом КОНЦЕРНУ «МТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ.А-12/, загальною площею 91,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за попередній період - з листопада 2021 року по лютий 2023 року.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що у його нежитловому приміщенні ХІ першого поверху /літ. А-12/, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє опалення, що підтверджується актом від 22.10.2014 (арк.50).

Такі доводи відповідача є неспроможними, оскільки відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з постачання теплової енергії, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання послуг з постачання теплової енергії припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення.

В даному випадку суд першої інстанції зазначав, що у період, на який посилається відповідач (2014 рік) були чинними норми Наказу Мінбуду України №4 від 22.11.2005 «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06.10.2007, де визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО та ГВП. Так, внесені Наказом № 169 від 06.10.2007 зміни унеможливлювали відключення від ЦО та ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачали можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.

Відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води № 169 від 26.07.2019р., рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявника власника (співвласника) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендації Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством мають ліцензію на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку має відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком.

Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність належних документів на підтвердження правомірного відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальними.

Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташовано. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводів, стояки, підводки тощо). Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Судом при ухваленні рішення враховується факт того, що опалення - це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Позивачем надана інформація про розподіл обсягів спожитої теплової енергії в житловому будинку АДРЕСА_1 та про розподіл обсягів теплової енергії за опалення нежитлового приміщення за договором №74203761 з березня 2024 року по лютий 2024 року (включно) та нарахування плати за спожиту теплову енергію, а також інформація щодо нарахувань з постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 за спірний період у таблиці (арк. 11-12) із зазначення показників приладу обліку, кількості теплової енергії.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також відсутність у відповідача обов`язку виконання грошових зобов`язань з оплати таких послуг.

Отже, оскільки матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що іншими були фактичні обставини іншої справи, що були встановлені раніше постановою Запорізького апеляційного суду від 19 січня 2024 року (головуючий суддя Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Подліянова Г.С.) в іншій справі ЄУН 337/1513/23 за позовом КОНЦЕРНУ «МТМ» до фізичної особи ОСОБА_1 , якою було залишено без змін інше рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2023 року, яким було задоволено позов про стягнення заборгованості того самого позивача до того самого відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії у те саме нежитлове приміщення, але за інший період (з листопада 2021 року по лютий 2023 року) в іншій сумі (57191,52 грн.), та яка в касаційному порядку не оскаржувалась та є чинною (належні, допустимі докази протилежного у цій справі та в ЄДРСР відсутні), та, відповідно, останнє не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.

Оскільки, обставини, встановлені вищезазначеним іншим рішенням суду в іншій справі ЄУН 337/1513/23 не є обставинами, передбаченими ст. 82 ч. 4 ЦПК України для звільнення сторін у цій справі КОНЦЕРНУ «МТМ» та фізичної особи ОСОБА_1 від доказування у цій справі в частині того, чи використовувалось (не використовувалось) ОСОБА_1 це вищезазначене нежитлове приміщення саме у період вже з березня 2023 року по лютий 2024 року, що належить йому, як фізичній особі на праві приватної власності, в підприємницькій діяльності, та, відповідно, чи є (не є) спір сторін у цій справі господарським (правовий висновок ВП ВС, викладеного у постановах від 03 липня 2019 року у справі ЄУН № 916/1261/1908 та від 25 лютого 2020 року у справі ЄУН №916/385/19 (спір, що виникає з приводу майна, що належить фізичній особі на праві приватної власності, але використовується нею в підприємницькій діяльності, є господарським).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 у матеріали саме цієї справи у суді першої інстанції саме до його обґрунтованого клопотання про закриття провадження у цій справі (а.с. 66-68) були надані належні, допустимі докази (а.с. 69-87) того, що вищезазначене нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення ХІ першого поверху /літ. А-12/, за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії № 74203761 від 01.11.2022 року (копія а.с. 14-16) саме у період нарахування позивачем КОНЦЕРНОМ «МТМ» заборгованості ОСОБА_1 , як фізичній особі, з постачання теплової енергії саме у спірний період з березня 2023 року по лютий 2024 року використовувалось ним в підприємницькій діяльності, а саме: - свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 від 09.02.1995 роу, копія а.с. 69, - виписка з Єдиного державного реєстру …фізичних осіб- підприємців…від 30.01.2023 року на підтвердження, що ФОП ОСОБА_1 здійснює на день видачі цієї виписки вид економічної діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), копія а.с. 70; - договір оренди від 01.02.2022 року вищезазначеного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ФОП ОСОБА_1 , як ОСОБА_3 , та ФОП ОСОБА_4 як орендарем, строком на 1 (один) рік з 01.02.2022 року по 31.01.2023 року, п.3.3. якого передбачена автоматична пролонгація, якщо Орендар продовжує користуватись майном після закінчення строку дії договору та за відсутності заперечень з боку Орендодавця, на той самий строк та на тих самих умовах, копія а.с. 71-72, - акт прийому передачі від 01.02.2022 року вищезазначеного нежитлового приміщення ФОП ОСОБА_1 , як ОСОБА_5 , та ФОП ОСОБА_4 , як Орендарю, копія а.с. 73, - додаткова угода від 01.03.2024 року ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 до вищезазначеного договору оренди нежитлового приміщення від 01.02.2022 року щодо визначення розміру орендної плати 8000,00 грн. з 01.03.2024 року, копія а.с. 74, - історії по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 75- 81), з яких вбачається зарахуванняя орендної плати з січня 2023 року по вересень 2024 року від ФОП ОСОБА_4 щомісячно за вищезазначеним договором оренди вищевказаного нежитлового приміщення від 01.02.2022 року, - повідомлення ОСОБА_4 від 08.02.2022 року ДПС про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводитьс діяльність, а саме: магазин по АДРЕСА_1 копія а.с. 82, повідомлення ОСОБА_1 від 03.10.2024 року ДПС про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводитьс діяльність, а саме: магазин по АДРЕСА_1 копія а.с. 82, - - квитанція із податковими деклараціями ФОП ОСОБА_1 від 10.02.2024 року на ім`я ДПС України за 2023 рік про показники підприємницької діяльності 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, загальний дохід 173100,00 грн. копія а.с. 84-88, та, відповідно, спір сторін у цій справі є господарським.

При вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій справі за результатами скасування вищезазначеного рішення суду першої інстанції у цій справі в порядку часткового задовлення вищезазначеної апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в порядку ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України з підстав саме, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що апеляційний суд не може надавати і не нададає правової оцінки по суті обгрунтованості (необґрунтованості), доведеності (недоведеності) вищезазначених позовних вимог позивача до відповідача у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2024 року у цій справі слід скасувати. Провадження у цій справі закрити. Розяснити позивачу, його право на звернення із вищезазначеним позовом до Господарського суду Запорізької області.

Крім того, згідно із ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п.1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи…

Проте, апеляційним судом встановлено, що КОНЦЕРН «МТМ», як позивач у цій справі, на час розгляду цієї справи апеляційним судом, із заявою в порядку ст. 377 ч. 4 ЦПК України до апеляційного суду у цій справі не звертався.

Також, в силу вимог ст. 7 ч. 1 п. 5 (Повернення судового збору) ЗУ «Про судовий збір» N 3674-VI, 08.07.2011 із відповідними змінами та доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ст. 7 ч. 5 ЗУ «Просудовий збір»).

Керуючись ст.ст. 7, 12, 35, 81-82, 89, 255-256, 141, 367, 369, 377, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2024 рокуу цій справі скасувати.

Провадження у цій справі закрити.

Роз`яснити позивачеві КОНЦЕРНУ «МТМ», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Запорізької області та наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним копії цієї постанови звернутись до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова апеляційним судом складена 14.03.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Онищенко Е.А.Подліянова Г.С.