Справа № 461/3526/22
Провадження № 2/461/974/25
УХВАЛА

12.03.2025 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі головуючого - судді Стрельбицького В.В., дослідивши матеріали цивільної справи № 461/3526/22 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державна казначейська служба України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне управління Пенсійного фонду України, про стягнення заподіяної шкоди,

встановив:

У провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває на розгляді цивільна справа № 461/3526/22 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державна казначейська служба України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне управління Пенсійного фонду України, про стягнення заподіяної шкоди.

Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання по справі було призначено на 10 березня 2025 року.

У зв`язку із необхідністю оповіщення третьої особи залученої до участі у справі за клопотанням позивача, підготовче судове засідання відкладене на 07 квітня 2025 року.

12.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Блонського М.А. про відвід судді Стрельбицького Віталія Вікторовича, яку позивач обґрунтовує тим, що суддею визначено межі судового розгляду з якими позивач не погоджується та вказано, що інші обставини та докази досліджуватись не будуть, а тому у сторони позивача є сумніви в неупередженості суду.

Дослідивши наведену заяву про відвід головуючому, вважаю таку необґрунтованою, оскільки така є безпідставна, містить дані про маніпулювання фактами та не узгоджується із положеннями ст. 36, 37 ЦПК України.

Так, статтями 36, 37 ЦПК України передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Частиною1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 2 вищевказаної статті, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка стосується недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частин 1, 3, 11 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З аналізу змісту поданої позивачем заяви про відвід встановлено, що заявник, який не був присутній у судовому засіданні, робить висновки щодо процесуальних дій та рішень головуючого прийнятих безпосередньо у судовому засіданні. Так, в підготовчому судовому засіданні був відсутній представник позивача, який надає правову допомогу позивачу, а тому суд вважав за доцільне звернути увагу на наступні положення закону, які були роз`яснені позивачу та іншим учасникам процесу, задля належної організації судового розгляду справи та сприяння сторонам у реалізації своїх прав.

Зокрема, серед іншого, суд звернув увагу на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 10 ч.3 ст. 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства, серед іншого, є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Жодних процесуальних рішень щодо визначення меж судового розгляду суд не ухвалював, як і не надавав оцінки жодному доказу у справі в контексті обґрунтованості заявленого позову. Натомість, суд неодноразово наголосив на необхідності забезпечення проведення об`єктивного розгляду справи у розумні строки. Більше того, суд задовольнив клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи заявлене ним у підготовчому судовому засіданні, що само по собі вже спростовує доводи представника позивача про те, що суд ухвалив рішення про зменшення чи визначення меж судового розгляду.

Отже, представник позивача, не будучи присутнім у судовому засіданні, по суті у довільній формі тлумачить наведені дії суду під час підготовчого судового засідання, які були спрямовані на сприяння сторонам у реалізації їх прав, та фактично маніпулює відповідними фактами з чим головуючий поза всяким сумнівом не погоджується.

Таким чином, заявником не наведено законних підстав для відводу суду.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів», визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Тобто, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Наявність безсторонності відповідно до п. l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Аналіз матеріалів справи в сукупності з заявленим відводом свідчать, що заява про відвід судді не містить жодної об`єктивної підстави, яка б свідчила про необхідність відведення судді та не відповідає меті цивільного судочинства, оскільки в основу її покладені припущення щодо упередженості та необ`єктивності складу суду. Крім того, суд наголошує, що законодавчо наділяючи учасника справи широким обсягом процесуальних прав, зокрема, у даному випадку, правом на відвід судді, закон наголошує на недопустимість зловживання таким, оскільки необґрунтований відвід суперечить завданню цивільного судочинства та свідчить про неповагу до правосуддя.

Беручи до уваги те, що наступне судове засідання у справі призначено на 07.04.2025, а заява про відвід подана до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, матеріали цивільної справи слід передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

постановив:

Заяву адвоката Блонського Михайла Андрійовича про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького Віталія Вікторовича у цивільній справи № 461/3526/22 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державна казначейська служба України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне управління Пенсійного фонду України, про стягнення заподіяної шкоди, визнати необґрунтованою.

Матеріали цивільної справи № 461/3526/22 за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України, Вищої ради правосуддя, Держави Україна в особі Державна казначейська служба України, Національного банку України, треті особи: Національне антикорупційне бюро України, Офіс Генерального прокурора, Головне управління Національної поліції у Львівській області, Державне бюро розслідувань, Господарський суд Львівської області, Пустомитівський районний суд Львівської області, Головне управління ДПС у Львівській області, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Громадська організація «Асоціація суддів господарських судів України», Головне управління Пенсійного фонду України, про стягнення заподіяної шкоди, передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Стрельбицький