"17" березня 2025 р. Справа № 2-2200/09
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Пчолкіну М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну первісного стягувача АТ «Райффайзен Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс» у зв`язку з переходом до зазначеного товариства прав кредитора, відповідно до договору факторингу №114/2-54-2 від 08 грудня 2022 року.

Представник АТ «Райффайзен Банк» просив про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники процесу, будучи повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду вказаної заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2009 року, яке набрало законної сили, позов задоволено частково. Із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 456 300 грн. 20 коп., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 1 950 грн. В задоволенні вимоги про звернення стягнення на земельну ділянку, розташовану на території Старопетрівської сільської ради Вишгородського району урочище «Букєвиця» з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1461га, відмовлено.

24 січня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Київської області та 21 травня 2012 року постановою Верховного Суду України рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2009 року залишено без змін.

05 лютого 2010 року на підставі вказаного рішення Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист №3/2-2200 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» заборгованість в розмірі 456 300 грн. 20 коп., а також витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 1 950 грн.

12 січня 2011 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Сич О.А. виконавчий лист у виконавчому провадженні №18253070 на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-XIV від 21 квітня 1999 року) повернуто до Вишгородського районного суду Київської області в зв`язку з тим, що 06 грудня 2020 року Апеляційним судом Київської області ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

11 липня 2012 року на підставі вказаного вище рішення Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчі листи:

- №3/2-2200 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» заборгованість в розмірі 456 300 грн. 20 коп.;

- №3/2-2200 про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» витрат по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 1 950 грн.

10 березня 2016 року постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Малька Є.О. вказані вище виконавчі листи №3/2-2200 у виконавчих провадженнях №50223726 та №50169732 на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №606-XIV від 21 квітня 1999 року) повернуто до Вишгородського районного суду Київської області в зв`язку з відновленням строку для подання апеляційної скарги на рішення суду.

07 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укладено Договір факторингу №114/2-54, згідно умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №014/08-112/63998 від 23 травня 2007 року перейшло до АТ «Оксі Банк».

07 грудня 2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №114/2-54-1, згідно умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №014/08-112/63998 від 23 травня 2007 року перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

08 грудня 2022 року між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №114/2-54-2, згідно умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №014/08-112/63998 від 23 травня 2007 року перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

При цьому, в п.п. 11, 92, 93, 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №2-7763/10 зроблено висновок про те, за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 березня 2025 року в справі №686/2494/13-ц зазначено, що при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з його вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

У той же час, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви (постанова ВС від 11 лютого 2021 року у справі № 910/2954/17).

Так, судом встановлено, що 10 березня 2016 року постановами державного виконавця виконавчі листи №3/2-2200 у виконавчих провадженнях №50223726 та №50169732 на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто до Вишгородського районного суду Київської області. Відомості про те, що стягувач отримав виконавчі листи і в передбачений законом строку повторно пред`явив їх до виконання в справі відсутні.

Належні, допустимі і достатні докази того, що на даний час у справі здійснюється виконавче провадження суду не подано.

Один лише витяг з автоматизованої системи виконавчих проваджень №61675130 не є належним, допустимим і достатнім доказом здійснення виконавчого провадження по справі.

Крім того, враховуючи, що виконавчі листи повернуто без виконання в 2016 році, слід вважати, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання на даний час у цій справі закінчено (ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Застосування процесуальних строків пред`явлення виконавчих листів до виконання має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати боржників від прострочених вимог.

Згідно конвенційної практики ЄСПЛ та принципу правової визначеності, передбачуваності боржники (відповідачі) вправі очікувати застосування до них процедури примусового виконання рішення суду протягом визначеного законом строку, якщо сплив таких строків не настає з їхньої вини.

Отже, за таких обставин, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду у вказаних справах, суд дійшов висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 433, 442 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено 20 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя