Справа № 442/4764/24 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3295/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м.Львів

Справа № 442/4764/24

Провадження № 22-ц/811/3295/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 3 жовтня 2024 року у складі судді Нагірної О.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення додаткових витрат,-

встановив:

11 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 13 400 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що з 29 червня 2006 року по 23 серпня 2017 року вона (позивач) перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Вони (сторони) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24 липня 2017 року Бориславським міським судом Львівської області винесено судовий наказ, яким з ОСОБА_3 стягуються аліменти на дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року, до досягнення дітьми повноліття. ОСОБА_4 навчається на І курсі у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» за спеціальністю «Фармація» на денній платній формі навчання без отримання стипендії, про що свідчить довідка №29 від 23 травня 2024 року. Вказує, що нею ( ОСОБА_1 ) здійснено оплату за навчання доньки в сумі 26 800 грн. Вважає, що батько дитини повинен нести рівні витрати на дитину, а тому з нього слід стягнути половину вказаної суми. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 жовтня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Згідно із ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Посилається, що відповідно до постанови Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі №545/819/18, «Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу.» Суди всіх інстанцій у вказаній справі дійшли висновку, що витрати на навчання дитини у коледжі становлять собою додаткові витрати у розумінні ст.185 СК України. Аналогічної думки дійшли суди всіх інстанцій у справі №756/9882/19 та стягнули з відповідача додаткові витрати на навчання дитини. Вказує, що у цій справі витрати аналогічні - оплата навчання у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада». Зазначає, що відповідач не заперечував проти вибору донькою навчального закладу, а також платної форми навчання. Стверджує, що діти сторін проживають разом з позивачем, що зумовлює для неї значно більші витрати на утримання дітей, аніж для відповідача; окрім спільних з відповідачем дітей, разом з позивачем проживають також її теперішній чоловік, їх 2 спільних дітей та 2 дітей чоловіка від попереднього шлюбу, що значно обтяжує її матеріальне становище; відповідач сплачує аліменти на дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (3 196 грн. на двох дітей). Вважає, що цих коштів критично не вистачає для задоволення усіх потреб дітей. Станом на 11 жовтня 2024 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 39 421,10 грн. Протягом 14-15 жовтня 2024 року він погасив заборгованість одним платежем. Це свідчить про його добрий майновий стан. Зазначає, що на час підготовки позовної заяви (травень 2024 року) вона сплатила 25 000 грн. за 1-ий курс навчання доньки (із 26 800 грн.). Позивач додатково сплатила ще 15 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що з 29 червня 2006 року по 23 липня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Бориславського міського суду Львівської області від 24 липня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

29 травня 2020 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Дитина сторін ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1 і 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 13 400 грн., суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо, з чим колегія суддів не погоджується з урахуванням наступного.

Відповідно до довідки № 29 від 23 травня 2024 року ОСОБА_4 навчається на І курсі у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» за спеціальністю «Фармація» на денній платній формі навчання без отримання стипендії.

Згідно договору про навчання у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» від 26 липня 2023 року ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання доньки в розмірі 25 000 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 25 серпня, 8 листопада, 7 грудня 2023 року, 10 січня, 7 лютого, 12 березня, 7 квітня, 13 травня 2024 року.

ОСОБА_1 , за умовами договору є замовником і взяла на себе зобов`язання щодо оплати за освітні послуги.

Правовідносини з виконання батьками обов`язку по утриманню своїх дітей врегульовані нормами СК України (глава 15, глава 16).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183 цього Кодексу); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст. 185 СК України); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198 СК України).

Сімейне законодавство виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно із ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

ОСОБА_4 є неповнолітньою, отже витрати на навчання слід віднести до додаткових витрат батьків, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та задоволення її позову.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 жовтня 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) додаткові витрати на ОСОБА_4 в розмірі 13 400 (тринадцять тисяч чотириста) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 березня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк