Справа № 355/2442/24
Провадження № 2/355/328/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в наслідок дорожньої-транспортної пригоди.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_2 з позовною заявою у якій просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірі 72 224 гривень з відповідача ОСОБА_3 , а також моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Стягнути з на його користь з відповідача ОСОБА_3 , понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 серпня 2024 року о 18 годині 05 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 керував автомобілі «SEN LEON» державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух те безпечно керувати транспортним засобом, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу. В результаті чого втратив керування автомобілем та здійснив наїзд на припаркований під двором автомобіль ЗАЗ «Lanоs» державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 31 жовтня 2024 року постановою Баришівського районного суду Київської області у справі 355/1752/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.130 КпАП та ст.124 КУпАП, на підставі ст.36 КУпАП остаточно призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів громадян , що становить 34000 гривень на користь держави, з позбавленням прав керування транспортними засобами на три роки. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобіля відповідно до рахунку на оплату №416 від 25 вересня 2024 року ФОП ОСОБА_4 склала 72 224 гривень. Відповідач ОСОБА_3 як власник та водій джерела підвищеної небезпеки автомобіля повинен був відшкодувати йому витрати, які він був змушений понести для відновлення первинного стану автомобіля ЗАЗ «Lanоs» пошкодженого в результаті дорожньої-транспортної пригоди. Відповідачем ОСОБА_3 не було повідомлено в страхову компанію про настання страхового випадку, а йому відмовився надавити дані мпро свою страхову компанію, а тому звернутися до страхової компанії винуватця дорожньої-транспортної пригоди не було змоги, з поважних причин. Стосовно завданої моральної шкоди він пов`язує з тривалим часом самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, в ночі не міг спокійно спати і до того обмежений сімейним бюджетом довелось спрямовувати на ремонт пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситься, крім того це був перший і улюблений його автомобіль. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали, крім нього і члени його родини, що призве6ло до розладу стосунків у родині. Також раніше дуже часто на вихідних він із сім`єю виїжджали з дому на відпочинок від тяжкого робочого тижня, щоб відволікатися від тривоги та стану війни, але після дорожньо-транспортної пригодим змога зникла. На тривалий час після дорожньо-транспортної пригоди йому та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, оскільки проживають в селі. Багато справ запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом довелося відкласти, а деяких з них взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Через втрату автомобіля він не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов`язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, передав свої повноваження по справі адвокату Блохіної О.В..

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засідання позовні вимоги підтримала послалась на вище означені обставини та пояснила, що відповідач обіцяв відшкодувати завдану шкоду як до підготовчого судового засідання так і до судового засідання. Після судового засідання свої обіцянки не виконав на зв`язок не виходить. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи відзиву стосовно позовних вимог не надав. Повідомив суд, що знаходиться в зоні бойових дій, просить призупинити розгляд справи, та не розглядати без його присутності.

Однак суду доказів ,які б вказували на його знаходження в Збройних силах, а також знаходження його частини в зоні бойових дій та його особи ним надано не було.

За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Вислухав пояснення представника позивача, судом були дослідженні матеріали справи у повному об`ємі а сам:

Копію паспорта позивача з якого слід, що він громадянином України.(а.с.9-10)

Копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ЗАЗ «Lanоs» державний номерний знак НОМЕР_2 .(а.с.12)

Копію схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 серпня 2024 року з фототаблицею (а.с.13-19)

Копію свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які зареєстрували шлюб 27січня 2001 року актовий запис №4 місце реєстрації відділ реєстрації актів громадського стану Баришівського районного управління юстиції Київської області після шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .(а.с.25)

Рахунок на оплату №416 від 25 вересня 2024 року з якого слід, що вартість запасних частин на автомобіль ЗАЗ «Lanоs» державний номерний знак НОМЕР_2 становить 72224,00 гривень(а.с.26)

Копію постанови Баришівського районного суду Київської області від 31 жовтня 2024 року з якої слід, що ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП за керування у стані алкогольного сп`яніння, та скоєнні дорожнього транспортної пригоди під час якої здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ «Lanоs» державний номерний знак НОМЕР_2 .(а.с.27-28)

Копію паспорта відповідача ОСОБА_3 з якого слід, що він є громадянином України.(а.с.39)

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, наявність вини у діях відповідача ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на викладене вище, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд застосовує у даній справі вказану правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 72 224 гривень.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10000 грн, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн оцінені ним суб`єктивно , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості слід задовольнити

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодуванню шкоди завданої в наслідок дорожньої-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 72224 (сімдесят дві тисячі двісті двадцять чотири) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 , моральну шкоду у сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та в розмірі 1211гривень 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов