Справа № 696/595/19
Провадження № 6/696/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Шкреби В.В.,

при секретарі судового засідання Степанової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янського районного суду, заяву ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про витребування (відкликання) з Кам`янського відділу державної виконавчої служби Черкаського району Черкаської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) виконавчого листа від 22.01.2020 року, по цивільній справі № 696/595/19 про стягнення аліментів,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить витребувати з Кам`янського відділу державної виконавчої служби Черкаського району Черкаської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), виконавчого листа від 22.01.2020 року, виданого Кам`янським районним судом на підставі рішення по по цивільній справі № 696/595/19 від 20.01.2020 року про стягнення аліментів, у зв`язку з набранням законної сили нового рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 12.06.2024 року по справі № 696/480/24, провадження № 2/696/168/24 про стягнення аліментів.

Сторони в судове засідання не з`явились

Відповідно до ст. ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справ, вважає заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.01.2020 року у справі N 696/595/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2014 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячного, починаючи з 11.06.2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

На виконання зазначеного рішення, Кам`янським районним судом Черкаської області, на підставі заяви ОСОБА_2 за вхідним номером 2948/24 від 01.05.2024 року , 06.05.2024 року було надіслано виконавчий лист стягувачу.

Заочним рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 12.06.2024 року у справі N 696/480/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , 2014 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку,та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання зазначеного рішення,стягувач ОСОБА_2 за виконавчим документом до Кам`янського районного суду Черкаської області, не зверталась та не отримувала його. А тому, виконавчий документ про стягнення аліментів № 696/480/24 на примусовому виконанні не перебуває.

Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За положеннями ст.1, ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішеннях інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VI ЦПК України.

Нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено процедури повернення (відкликання) судом виконавчого листа, який було видано на виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява боржника про повернення (відкликання) виконавчого документа є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Разом з цим, згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

З урахуванням встановлених обставин справи, боржнику слід звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 247, 260, 261, 432 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа по справі № 696/595/19.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : В.В. Шкреба