справа № 274/7812/23
провадження № 2/0274/267/24
Рішення

Іменем України

( заочне)

10.03.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Лукашук О.В., звернулася в суд з вищезазначеним позовом, згідно якого просить:

- виділити ОСОБА_1 , в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку АДРЕСА_1 , у складі приміщень: №1 - кухня площею 12,8 кв.м., №2 - житлова кімната площею 13,3 кв.м., №3 - житлова кімната площею 9,4 кв.м.;

- визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у складі приміщень: №1 - кухня площею 12,8 кв.м., №2 - житлова кімната площею 13,3 кв.м., №3 - житлова кімната площею 9,4 кв.м.

- припинити право спільної часткової власності на 83/150 ідеальних частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є співвласником житлового буднику №7, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розмір ідеальної частки складає 83/150, що підтверджується договором дарування від 10.08.2010, який посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Манелюком М.І., та зареєстровано в реєстрі за №1748.

Іншими співвласниками вищевказаного будинку є ОСОБА_2 , ідеальна частка житлового будинку складає 1/6, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.1994, посвідченого Бердичівською державною нотаріальною конторою та ОСОБА_4 , ідеальна частка житлового будинку якої складає 28/100 на підставі договору дарування від 22.09.1998, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Оленюком Д.Я.

Позивачка проживає та володіє/користується приміщеннями №1 - кухня площею 12,8 кв.м., №2 - житлова кімната площею 13,3 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 9,4 кв.м., в іншій частині житлового будинку у приміщеннях №4,5,6 проживають відповідачки.

Проте, час від часу між ними виникають конфлікти з приводу користування/володіння вищевказаним житловим будинком. В результаті такої поведінки відповідачок позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Бердичівського міськрайойнного суду від 09.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху ( а.с. 63-64).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.84 - 85).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2024 в справі призначена судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження в справі (а.с.96 - 97).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2024 відновлено провадженні у справі (а.с.101).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 змінено експертну установу, провадження у справі зупинено (а.с.108 -109).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2024 відновлено провадженні у справі (а.с.150).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2024 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.159).

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи в його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, судову повістку про виклик до суду отримала 06.02.2025.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином 06.02.2025.

Суд, за письмовою згодою представника позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 10.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Манелюком М.І., зареєстрованого в реєстрі за №1748, ОСОБА_1 являється власником 83/150 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за номером 4064562 (а.с.9 -11).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26997314 від 12.08.2010, будинок за адресою: АДРЕСА_1 в частці 83/150 зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.10).

31.10.2017 КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради виготовлено технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого загальна площа даного будинку складає 71,8 кв.м., житлова площа 47,0 кв.м., допоміжна площа 24,8 кв.м. (а.с.12-15).

Як видно з довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №1506 від 02.11.2018 згідно наявних документів станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 належить по праву приватної власності: ОСОБА_1 - 83/150 ід. частин ж/будинку на підставі договору дарування від 10.08.2010 р. р. №1748 посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міськнотокругу; ОСОБА_2 - 1/6 ід. частина ж/будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.1994 р. р .№ 3-5602 посвідченого Бердичівською держнотконторою; ОСОБА_4 - 28/100 ід. частин ж/будинку на підставі договору дарування від 22.09.1998 р. р. № 3101 посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського нотокругу. Загальна площа будинку -71,8 м.кв.; житлова площа будинку - 47,0 м.кв. Крім того, на земельній ділянці розташовано: гараж «Г-1», сарай «Д-1», погріб «Є-1», огорожа «№ 1», ворота «№2». Вартість житлового будинку та господарських будівель складає: 50135 грн. Примітка: При проведенні поточної інвентаризації самовільних будівель не виявлено, у вищезгаданому будинку перепланування не проводилося. Сарай «Б-1» та «В-1» винесено в окрему адресу та переобладнано в житловий будинок (а.с.16).

Згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Відділу у Бердичівському районі №29-6-0.16-1207/112-17 від 02.11.2017, згідно Книги записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, станом на 31.12.2012 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (сім) не обліковується. Державний акт на право приватної власності на дану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5 не видавався (а.с.17).

Відповідно до довідки Відділу Держкомзему у м.Бердичеві від 02.07.2010, земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , площею 668 кв.м. присвоєно індексно-кадастровий номер: 0:01:018:0134 (а.с.19).

ОСОБА_3 являється власником 28/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 22.09.1998, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Оленюком Д.Я. Реєстровий №3101 (а.с.21).

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вартість житлового будинку (розмір що оцінюється: 71,80 кв.м.) становить 666638,86 грн, земельної ділянки - 162269,36 грн (а.с.22-59).

Отже судом встановлено, що співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_1 розмір ідеальної частки складає 83/150, ОСОБА_2 , розмір ідеальна частка житлового будинку складає 1/6 частини та ОСОБА_3 , розмір ідеальної частки складає 28/100.

У статті 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Тобто житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У частині другій статті 367 ЦК України визначено, що в разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 367, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин, то поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 р. у справі №6 -12цс13).

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року (у справі № 6-12цс13), від якої на даний час не відійшов Верховний Суд.

Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Також, в абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

За клопотанням представника позивачки в справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експертизи від 07.10.2024 року № 772/10-2024: "Здійснити виділ 83/150 частки ОСОБА_1 у житловому господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням фактичного порядок користування приміщеннями житлового будинку та з улаштуванням окремого входу (виходу), вбачається технічно можливим, за умови відступу від ідеальної частки ОСОБА_1 " (а.с.119-147).

Можливі варіанти поділу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, із зазначенням розміру частки по вартості, що становлять приміщення та господарські будівлі і споруди, які пропонуються виділити викладено у дослідницькій частині висновку таблицях №12 (Варіант 1), №13 (Варіант 2), №14 (Варіант 3), №15 (Варіант 4).

Сторонами погоджено Варіант поділу 1 виділу 81/150 частки ОСОБА_1 , розроблений із відступом від ідеальної частки ОСОБА_1 по площі в житловому будинку і по вартості будівель та споруд (Згідно Таблиці №12).

При Варіанті 1 поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , власнику 83/150 частки житлового будинку виділяються приміщення (арифметична частка 55/100 або 11/20):

житлового будинку: 1-1 кухня - 12,80 кв.м, 1-2 житлова - 13,30 кв.м, 1-3 житлова - 9,40 кв.м. Всього по будинку 35,50 кв.м;

господарські будівлі та споруди: Є-1 погріб з шийкою, П-1 сарай, №2 ворота, №1 83/150 частин огорожі.

Відступ від ідеальних часток становить:

в одиницях площі житлового будинку :

-для ОСОБА_1 (83/105 частки) - на 4,5 кв.м менше;

-для інших співвласників (67/105 частки) - на 4,2 кв.м більше;

в одиницях ринкової вартості житлового будинку :

- для ОСОБА_1 ( 83/150 частки) - на 2497 грн менше;

- для інших співвласників ( 67/150 частки) - на 2497 гр . більше.

Запропонований варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 відповідає фактичному порядку користування, що склався на дату проведення дослідження, а також приміщення які перебувають у користуванні співвласників фактично є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування .

Статтею 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Отже отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 654/2080/17-ц (провадження № 61-3792св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 361/2430/18-ц (провадження № 61-12338св20).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ( ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , у власність, як окреме домоволодіння в натурі, частку майна в спільній частковій власності : частину житлового будинку АДРЕСА_1 , у складі приміщень (арифметична частка 55/100 або 11/20): 1-1 кухня - 12,80 кв.м, 1-2 житлова - 13,30 кв.м, 1-3 житлова - 9,40 кв.м. Всього по будинку 35,50 кв.м;

господарські будівлі та споруди: Є-1 погріб з шийкою, П-1 сарай, №2 ворота, №1 83/150 частин огорожі.

Для відповідності вимогам будівельних норм провести наступні ремонтно - будівельні роботи : - між житловою кімнатою № 1-2 ( площею 13,3 кв.м ) та житловою кімнатою № 1-3 ( площею 9,4 кв.м) демонтувати суміжну перегородку ;

- в житловій кімнаті № 1-2 ( площею 13,3 кв.м) передбачити заходи щодо влаштування електрифікованої кухні - ніші ( влаштування систем електропостачання, водопостачання, примусової вентиляції , та ін);

- влаштувати нову перегородку з дверним прорізом , яка розділить кухню № 1-1 ( площею 12,8 кв.м) в частках : 39/100 та 61/100, з відповідним функціональним призначенням : санвузол та тамбур.

Вважати невід`ємною частиною рішення суду Таблицю № 12 (варіант 1) схеми (рисунок № 11) судової будівельно-технічної експертизи.

Припинити право спільної часткової власності на 83/150 ідеальну частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За відхилення від ідеальних часток співвласників у домоволодінні стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці часток в розмірі 2497 грн. ( по 1248,50 грн. - з кожної окремо).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлено 10 березня 2025 року

Суддя: Т.М. Вдовиченко