Справа № 569/6337/24
Номер провадження 2/570/141/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судових засідань Карпяк С.С.,

учасники справи, які брали участь у засіданнях:

представники позивача Казмірчук М.М., Ярмольчук В.С.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача 1 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_2

представник відповідача 2 Коніщук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Група Компаній «Автострада», Державної казначейської служби України про компенсацію матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

02 квітня 2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до ТОВ «Група Компаній «Автострада» (далі - відповідач 1) та Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2) в якій просить суд стягнути на його користь у відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 29762 грн 20 коп. та витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 10000 грн. (в заяві від 19 червня 2024 року уточнено та вказано на технічну помилку в прохальній частині, вірним вважати «матеріальної шкоди»).

30 травня 2024 року на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2024 року дану справу було передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

Позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 27 січня 2024 року відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №2917755, за яке передбачена відповідальність до ст. 124 КУпАП.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року у справа №570/547/24, яка набрала законної сили 12 березня 2024 року, провадження закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Викладаючи обставини зазначив, що в`їхавши у вибоїну на трасі, відразу викликав працівників поліції (102), щоб зафіксувати адміністративне правопорушення та скласти на відповідальних посадових осіб дорожньої служби протокол про адміністративне правопорушення за ст.140 КУпАП «Порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт».

Вказує про те, що працівники поліції розглянули справу поверхнево і формально та не зазначили в протоколі, що позивач особисто робив виклик на екстрену лінію «102» для притягнення посадових осіб до відповідальності.

З відповіді на адвокатський запит ОСОБА_3 вбачається, що 05 лютого 2024 року на посадову особу, начальника дільниці ТОВ «ГК «Автострада» Фендика В.В. за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп», а саме стан покриття проїзної частини автодороги М-06 «Київ-Чоп», на ділянці км 335+400 не відповідає вимогам ДСТУ 3587:2022 (глибина окремих осідань та вибоїн перевищує гранично допустимі руйнування покриття), що спричинило скоєння дорожньо-транспортної пригоди, було складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху передбачене ч. 4 ст. 140 КУ ПАП (серії ААБ № 269354) та відповідно до ст. 221 КУпАП.

Стверджує, що через безвідповідальність посадових осіб дорожньої служби, які зобов`язані дотримуватися стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, своєчасно вживати заходи, щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах перешкод позивач поніс дуже великі матеріальні витрати по ремонту автомобіля в розмірі 29762,20 грн., які були отримані в позику.

Відзив на позовну заяву відповідача 1 - ТОВ «Група Компаній «Автострада».

До суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - ТОВ «Група Компаній «Автострада», в якому зазначено, що позивач у позовній заяві фактично стверджує, що поліція була викликана не з метою фіксації ДТП, а лише з метою притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності. Крім того, вказує, що як зазначає позивач, через безвідповідальність посадових осіб дорожньої служби, які зобов`язані дотримуватись стандартів при утриманні автомобільних доріг у вулиць, позивач поніс дуже великі матеріальні збитки в розмірі 29 762, 20 грн, надаючи на підтвердження копії документів (квитанції, фактур).

Так, ознайомившись із змістом наданих позивачем доказів, відповідач 1 вважає, що такі докази не можуть братись судом до уваги як належні та допустимі, оскільки не знаходяться у взаємозв`язку із ДТП.

Щодо акту виконаних робіт № 000015 від 26.01.2024, вказує, що даний акт датований 26.01.2024 року, тоді як ДТП на яке посилається позивач відповідно до матеріалів справи сталось 27.01.2024 року, а тому для відповідача в цілому не зрозуміло, яким саме чином акт виконаних робіт № 00015 знаходяться у взаємозв`язку із ДТП, на які посилається позивач.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про проведення розрахунку за вказаним актом. Щодо акту № 000017 від 29.01.2024 року, зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості та докази про проведення оплати відповідно до суми вказаної в акті - 884,40 грн.

Аналогічно позивачем не надано доказів проведення розрахунків і по акту № 000024 від 02.03.2024 на суму 2939,40 грн.

Окрім того, позивачем надано також «цінову пропозицію», що за своєю природою ціновою пропозицією продавця (надавача послуги) щодо предмета послуги (товару), що подається на рівні з іншими продавцями (надавачами послуги), і підтверджує його згоду, надати послугу або продати товар по вказаній вартості, а не підтверджує факт надання так послуги, та тим більше факт її оплати позивачем.

Отже, належним доказом завданої шкоди внаслідок ДТП є саме висновок експерта, в якому зазначаються які саме елементи транспортного засобу зазнали пошкодження, та яка вартість відновлювального ремонту, оскільки обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність та висновок підготовлений для подання до суду. 3 огляду на викладене, до матеріалів справи позивачем не надано висновку експерта, а тому фактично неможливо встановити, чи дійсно проведений ремонт транспортного засобу позивача знаходиться у взаємозв`язку із самою шкодою вданою внаслідок потрапляння у вибоїну.

Окрім того, з наданих позивачем доказів неможливо встановити, чи оплачені були вказані в актах роботи, позивачем на надано доказів проведення розрахунків за вказаними актами. Таким чином, з позиції позивача можливо допустити, що здійснення заміни двигуна чи іншої дорого вартісної запчастини знаходиться у взаємозв`язку та пов`язане із потраплянням вибоїну, а тому повинно бути враховано до відшкодування, що є відповідно абсурдним.

Отже, надані позивачем докази, а саме: Акт виконаних робіт №000015 від 01.2024 року 884,40 грн.; Акт виконаних робіт № 000017 від 29.01.2024 року 2 738,40 грн.; акт виконаних робіт № 000024 від 02.03.2024 року 2 939,40 грн.; Цінову пропозицію № 008 27.01.2024 року на суму 1800 грн.; Фіскальний чек від 01.03.2024 року на суму 18 501 грн.; фіскальний чек від 11.03.2024 року на суму 2499 грн.; Фіскальний чек від 29.01.2024 року на у 400 грн, на підтвердження завданої шкоди не можуть використовуватись судом, як допустимі докази.

З огляду на викладене, відповідач 1 просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Відзив на позовну заяву відповідача 2 - Державної казначейської служби України.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача - Державної казначейської служби України, в якому зазначено, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало (до того ж сам позивач не вказує на Казначейство як на порушника своїх прав). Вказує, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. Отже, для відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Водночас, вказує на те, що згідно позовної заяви до позивача не застосовувалось жодні протиправної поведінки, що могла призвести до заподіяння йому матеріальної, моральної шкоди та нанесення збитків. Зазначав, що державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Наголосив, що держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Додатково звернув увагу суду, що Державна казначейська служба України не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача.

З огляду на викладене, відповідач 2 просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове на 27 червня 2024 року.

Розгляд справи відкладено на 20 серпня 2024 року.

У судовому засіданні 20 серпня 2024 року, яке відбулося за участю представника позивача адвоката Казмірчук М.М. та представника відповідача 2 Коніщук І.М., заслухано вступні слова та оголошено в судовому засіданні перерву до 01 жовтня 2024 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «Група Компаній «Автострада» - адвоката Кургаєва Д.М. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу відеозв`язку EAZYCON.

Розгляд справи відкладено на 08 листопада 2024 року, а з 08 листопада 2024 року на 17 січня 2024 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 січня 2025 року заяву представника відповідача ТзОВ «ГК Автострада» - адвоката Кургаєва Д.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено частково. Судове засідання, призначене на 17 січня 2025 року о 15:50 год. і всі наступні судові засідання у справі, проводити в режимі відеоконференції за участю представника відповідача ТзОВ «ГК Автострада» - адвоката Кургаєва Д.М. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд». У задоволенні клопотання відповідача ТзОВ «ГК Автострада» - адвоката Кургаєва Д.М. про участь у судовому засіданні та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою сервісу відеозв`язку «EasyCon» - відмовлено.

У судовому засіданні, яке відбулося 17 січня 2025 року за участю всіх учасників справи, заслухано вступне слово представника ТОВ «Група Компаній «Автострада» - адвоката Кургаєва Д.М., оголошено в судовому засіданні перерву до 05 лютого 2025 року.

Судове засіданні 05 лютого 2025 року, за клопотанням представника позивача адвоката Казмірчук М.М. відкладено до 10 лютого 2025 року.

Судове засіданні 10 лютого 2025 року, за клопотанням представника позивача адвоката Казмірчук М.М. відкладено до 27 лютого 2025 року. Судом враховано позицію щодо заміни представника позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 27 лютого оголошено перерву до 06 березня 2025 року.

06 березня 2025 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, призначивши його проголошення на 10 березня 2025 року.

10 березня 2025 року, на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 12 березня 2025 року.

У звязку із перебуванням судді у відпустці, ухвалення та проголошення судового рішення призначено на 14 березня 2025 року.

Встановлені обставини справи в судових засіданнях.

В ході розгляду справи, у судових засіданнях позивач ОСОБА_1 та його представники - адвокати Казмірчук М.М. та Ярмольчук В.С. підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити їх в повному обсязі, з підстав наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ярмольчук В.С. повідомив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано близько 40 постанов судів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , як відповідальної за експлуатаційне утримання автомобільних доріг.

Зокрема, зазначив, що по обставинам, які досліджує суд, також винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача ТОВ «Група Компаній «Автострада» адвокат Кургаєв Д.М. заперечив, що ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності, вказавши, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують цей факт.

Представник позивача адвокат Ярмольчук В.С. такій позиції висловив свої заперечення, покликавшись на знаходження даної інформації у відкритому доступі.

В судових засіданнях представник відповідача - ТОВ «Група Компаній «Автострада» адвокат Кургаєв Д.М. заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В ході розгляду справи додатково зазначив, що позивач, в силу ст.1166 ЦК України не має права на відшкодування шкоди (збитків), оскільки не є власником автомобіля.

В судових засіданнях представник відповідача 2 Державної казначейської служби України Коніщук І.М. заперечила щодо задоволення позовних вимог, просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW I 3, д.н.з. НОМЕР_1 в`їхав у вибоїну на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 335 км +400 м, об`їзна м. Рівне, Рівненського району Рівненської області.

27 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №2917755.

З даного протоколу вбачається, що водій ОСОБА_1 27 січня 2024 року о 20 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки BMW I3, д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі М-06 Київ-Чоп, 335 км +400 м (об`їзна м. Рівне, Рівненський район) не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду вибоїну, чим порушив п.п.2.3б, п.п.12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Також зазначається, що до протоколу додаються: схема ДТП, пояснення, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

У поясненні долученому до протоколу позивач пояснив, що їхав в напрямку Здолбунова, не порушуючи правил дорожнього руху і раптово відчув удар по колесу і побачив на датчику, що колесо спускає і вжив всі заходи для повної зупинки транспортного засобу. Вийшовши з машини, побачив розбите колесо, причиною зазначив яму на дорозі, яку виявити завчасно не було можливим, оскільки були відсутні попереджувальні знаки. Викликав поліцію, щоб скласти протокол на дорожню службу.

На схемі ДТП від 27 січня 2024 року зафіксовано наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Серед назв об`єктів, зображених на схемі в п. 2 зазначено перешкоду (вибоїну).

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року провадження у справі №570/547/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у даній справі, суд зазначив, що перед відрізком дороги, де трапилась ДТП не був встановлений попереджувальний знак, який інформував би про наявність вибоїн у дорожньому покритті та врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 порушив швидкісний режим встановлений на даній автодорозі або мав змогу дотримуючись такого режиму виявити перешкоду та уникнути наїзду на неї.

У відповіді № 42 аз/41/30/01-2024 від 29 лютого 2024 року на адвокатський запит №19 від 22 лютого 2024 року, управлінням патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції повідомлено, що в період з 01 вересня 2023 року по теперішній час працівниками Рівненській області ДПП відносно посадових осіб відповідальних за експлуатаційне утримання автомобільної дороги М-06 «Київ - Чоп» на ділянці км 335+400 адміністративні матеріали не складались (окрім нижчезазначеного). 05 лютого 2024 на посадову особу, начальника дільниці ТОВ «ГК «Автострада» Фендика В.В. за порушення правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги М-06 «Київ - Чоп», а саме стан покриття проїзної частини автодороги М-06 «Київ - Чоп» на ділянці км 335+400 не відповідає вимогам ДСТУ 3587:2022 (глибина окремих осідань та вибоїн перевищує гранично допустимі руйнування покриття), що супутньо спричинило скоєння дорожньо-транспортної пригоди, було складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передбачене 4 ст. 140 КУпАП та відповідно до ст. 221 КУпАП (серії ААБ №269354), всі зібрані адміністративні матеріали направлено до Рівненського районного суду, для прийняття рішення в межах чинного законодавства.

Оскільки суд, не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими (Постанова КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц (61-6892св23)), судом було перевірено аргументи представників позивача та відповідача 1 щодо притягнення ОСОБА_4 до відповідальності, за скерованим до суду протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №269354.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №269354 від 05.02.2024 перебував на розгляді Рівненського районного суду Рівненської області.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2024 року у справі № 570/627/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.

140 КУАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що 27 січня 2024 року о 20 год. 10 хв. на а/д Київ-Чоп 335км+ 400 м ОСОБА_4 , будучи посадовою особою, керівником дільниці № 9 ТОВ ГК «Автострада», порушив норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні а/д Київ-Чоп 335 км + 400 м, а саме не ліквідував яму довжиною 180, шириною 130, глибиною 10 см, що спричинило ДТП, а саме під час руху т/з BMW д.н.з. НОМЕР_1 в`їхав в яму та пошкодив колесо, чим завдано матеріальних збитків та завдано механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 5.2 ДСТУ 3587:2022 та п. 1.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст.140 КУпАП.

Як зазначено в постанові суду, у судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав та пояснив, що у зв`язку з відсутністю фінансування не має можливості здійснювати ремонт дороги. Ця постанова суду не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили.

До матеріалів справи долучені:

1)Акт виконаних робіт № 000015 від 26 січня 2024 року на суму 2 738,40 грн, згідно якого виконано наступні роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; діагностика ходової частини автомобіля; діагностика ефективності амортизаторів; діагностика ефективності гальм; заміна заднього лівого важіля; комп`ютерний розвал-сходження.

2)Акт виконаних робіт № 000017 від 29 січня 2024 року на суму 884,40 грн, згідно якого виконано наступні роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; діагностика ходової частини автомобіля; діагностика ефективності амортизаторів; діагностика ефективності гальм.

В Акті зазначено, що при діагностиці задньої ходової частини автомобіля виявлено дефект цапфи заднього лівого колеса. Задня ліва цапфа потребує заміни.

3)Акт виконаних робіт № 000024 від 02 березня 2024 року на суму 2 939,40 грн, згідно якого виконано наступні роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; заміна задньої лівої цапфи; розвал-сходження.

Як вбачається з долучених актів виконаних робіт, замовником послуг є ОСОБА_1 , а виконавцем ФОП ОСОБА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , номер свідоцтва про державну реєстрацію Серія 2 004573 від 01 лютого 2017 року, видане Здолбунівською районною адміністрацією в Рівненській області.

Цінова пропозиція № 008 від 27 січня 2024 року на суму 1 800 грн за послуги евакуатора;

Магазин «Автозапчастини» - фіскальний чек (№) від 01 березня 2024 року на суму 18 501 грн (цапфа колеса задня ліва - 10 843, 00 грн та диск колеса 7658,00 грн);

Магазин «Автозапчастини» Фіскальний чек (№) від 11 березня 2024 року на суму 2499, 00 грн (датчик тиску колеса 2 499,00 грн);

Автомайстерня «Дизайн Авто» - фіскальний чек від 29 січня 2024 року на суму 400 грн за послуги шиномонтажу.

За підрахунками позивача загальний розмір матеріальної шкоди становить 29 762,20 грн.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Отже, за змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини боржника. Наявність перших трьох з числа зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів, а безпека автомобільних доріг - сукупність засобів, конструкцій, пристроїв, споруд, характеристик та показників (у тому числі інженерних, конструкторських, технічних, проектних, архітектурних, технологічних та інших рішень), при врахуванні та застосуванні яких забезпечується запобігання та зменшення кількості дорожньо-транспортних пригод та тяжкості їх наслідків.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; (пункти 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Постановою КМУ №198 від 30 березня 1994 року затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (надалі - Правила).

Дія Правил поширюються на автомобільні дороги загального користування, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти), у межах смуги їх відведення та «червоних ліній» відповідно і є обов`язковими для власників дорожніх об`єктів, органів, що здійснюють управління ними, та їх користувачів, а також для підприємств та організацій, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів.

Ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення), підприємствами або балансоутримувачами, утвореними або визначеними органами місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (вулиць і доріг міст та інших населених пунктів) (далі - підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів).

Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування та інших видів автомобільних доріг може здійснюватися на основі довгострокових (до семи років) договорів (контрактів) відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до пункту 11 Правил, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14 лютого 2012 р. № 54, ДСТУ 3587:22 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт»; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки.

В пункті 41 Правил регламентовано, що особи, винні в порушенні вимог, передбачених цими Правилами, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Наказом № 228 «Про прийняття та скасування національних стандартів» від 21 листопада 2022 року на заміну ДСТУ 3587:97 прийнято ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану.

З 01 грудня 2022 року діють ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану».

Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

В ході розгляду справи, суд з`ясував зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW I 3, д.н.з. НОМЕР_1 в`їхав у вибоїну на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 335 км +400 м, об`їзна м. Рівне, Рівненського району Рівненської області.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Ця постанова не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили. При цьому в постанові зазначено, про наявність вибоїн на дорожньому покритті та відсутність попереджувального дорожнього знаку.

Також, на схемі ДТП від 27 січня 2024 року зафіксовано наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Серед назв об`єктів, зображених на схемі в п. 2 зазначено перешкоду (вибоїну).

Зі змісту постанови, суд приходить до висновку, що не порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 є причиною ДТП, напроти, спричинення пошкоджень транспортному засобу відбулось в результаті наявності вибоїн на дорозі та відсутності попереджувальних дорожніх знаків.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 квітня 2024 року у справі №570/627/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУАП, оскільки він будучи посадовою особою, керівником дільниці № 9 ТОВ ГК «Автострада», порушив норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні а/д Київ-Чоп 335 км + 400 м, а саме не ліквідував яму довжиною 180, шириною 130, глибиною 10 см., в яку під час руху в`їхав автомобіль BMW д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, пошкодивши колесо, чим було завдано матеріальних збитків та механічних пошкоджень.

При цьому, ОСОБА_4 в суді вину визнав, зазначивши, що у зв`язку з відсутністю фінансування не має можливості здійснювати ремонт дороги.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача 1 - ОСОБА_2 , який під час судового розгляду переконував суд, що ОСОБА_4 не притягався до адміністративної відповідальності за скерованим до суду протоколом серія ААБ №269354.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Слід зазначити, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Саме таке визначення наводиться в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №449/1154/14.

Суд звертає увагу, що добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Щодо аргументів представника відповідача 1 Кургаєва Д.М., що позивач, в силу ст.1166 ЦК України не має права на відшкодування шкоди (збитків), оскільки не є власником автомобіля, суд вважає, що такі аргументи не заслуговують на увагу в силу того, що право вимоги може ставитися не лише власником автомобіля, а й особою, яка на правовій підставі володіє ним (особа, яка має посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16.11.2022 № 335/2566/18 та від 12.05.2022 №623/290/21.

Позивачем зазначено загальний розмір матеріальної шкоди в розмірі 29 762,20 грн.

Однак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю частини витрат, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що акт виконаних робіт № 000017 від 29 січня 2024 року, акт виконаних робіт №000024 від 02 березня 2024 року та фіскальні чеки, що в загальній сумі складають 25 223,80 грн є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність майнової шкоди, яка знаходиться у взаємозв`язку з потраплянням автомобіля у вибоїну на трасі.

Акт виконаних робіт № 000017 від 29 січня 2024 року на суму 884,40 грн вказує, про проведення діагностики автомобіля, в ході якої виконані роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; діагностика ходової частини автомобіля; діагностика ефективності амортизаторів; діагностика ефективності гальм. В акті зазначено, що при діагностиці задньої ходової частини автомобіля виявлено дефект цапфи заднього лівого колеса, яка потребує заміни.

В акті виконаних робіт № 000024 від 02 березня 2024 року на суму 2 939,40 грн, виконано наступні роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; заміна задньої лівої цапфи; розвал-сходження, що підтверджує заміну цапфи заднього лівого колеса.

Долучені до матеріалів справи фіскальні чеки підтверджують придбання деталей, які підлягали заміні на суму 18501,00 грн, а також виконання шиномонтажу на суму 400,00 грн.

Суд звертає увагу, що відповідач 1 у відзиві на позовну заяву помилково вказано, що позивач здійснює заміну двигуна чи іншої дороговартістної запчастини, оскільки матеріалами справи підтверджується усунення пошкоджень, отриманих внаслідок в`їзду колесом у вибоїну на трасі.

При цьому, суд враховує позицію відповідачів щодо неналежності та недопустимості доказів акту виконаних робіт № 000015 від 26 січня 2024 року на суму 2 738,40 грн та цінової пропозиції №008 від 27 січня 2024 року на суму 1800,00 грн за надання послуг евакуатора, що в загальній сумі складає 4538,40 грн.

Акт виконаних робіт № 000015 від 26 січня 2024 року на суму 2 738,40 грн, згідно якого виконано наступні роботи (операції): встановлення автомобіля на пост; діагностика ходової частини автомобіля; діагностика ефективності амортизаторів; діагностика ефективності гальм; заміна заднього лівого важіля; комп`ютерний розвал-сходження, не може входити до суми відшкодування шкоди, оскільки дані витрати були понесені позивачем до потрапляння автомобіля у вибоїну на трасі.

У відзиві на позовну заяву щодо цінової пропозиції №008 від 27 січня 2024 року вірно зазначено, що це лише цінова пропозиція продавця (надавача послуги) щодо предмета послуги (товару), що подається на рівні з іншими продавцями (надавачами послуги), і підтверджує його згоду надати послугу або продати товар по вказаній вартості, а не підтверджує факт надання такої послуги, чи факту її опалити позивачем.

До наведеної цінової пропозиції позивачем не долучено жодного доказу, зокрема для прикладу акту виконаних робіт чи фіскального чеку, який підтверджував би реальне надання послуги евакуатора ФОП ОСОБА_5 ..

Суд вважає за необхідне зазначити, що помилковою є позиція відповідача 1 , що належним доказом завданої шкоди внаслідок ДТП є саме висновок експерта, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Подані сторонами докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності та достатності, а завданням суду є надання їм правової оцінки за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, а також перевірці з метою встановлення та вирішення питань, що входять до предмету доказування.

Позивач довів наявність неправомірності дій відповідних осіб (їх протиправної поведінки, бездіяльності) , що призвели до майнової шкоди пошкодження автомобіля, а також надано докази щодо розміру завданої шкоди.

При цьому, суд звертає увагу, що іншими учасниками справи не надано свого розрахунку завданої шкоди та не подавалися клопотання про призначення експертизи.

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього деліктні зобов`язання не виникають. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий, а протиправність дій того, хто завдав шкоду.

Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат, вина, того, хто завдав шкоду.

При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди.

Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 487/9345/19 (провадження № 61-12611св22)).

Вирішуючи спір, що виник в межах цивільних правовідносин, слід зважати, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено неправомірну поведінку відповідача 1, наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою із заподіяною шкодою на суму 25 223,80 грн.

Натомість відповідач 1 не довів того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Група Компаній «Автострада» відшкодування заподіяної матеріальної шкоди слід задоволити частково, у розмірі 25 223,80 грн.

Щодо позовних вимог до відповідача 2 Державної казначейської служби України, суд зазначає наступне.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)).

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц, від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц, від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18).

Суд погоджується з аргументами відповідача 2, що Державна казначейська служба України залучена до справи як відповідач, згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин, жодних прав та інтересів позивача не порушували та жодної шкоди не завдали.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що у частині задоволення позовних вимог до Державної казначейської служби України слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, тож судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача 1 в дохід держави становить 1018,33 грн (1211,20 *25022,80/29762,20).

Іншу частину слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №161/7163/20 (провадження № 61-4004св21) зазначено, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Тобто, для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Так, позивачем в п.2 прохальної частини позовної заяви зазначено, що він просить суд стягнути з відповідача на його користь відшкодування витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 10000,00 грн.

Проте, в останніх засіданнях інтереси позивача представляв адвокат Ярмолюк В.С., який діє на підставі ордеру на надання (правничої) правової допомоги серії ВК № 1048141 від 27 лютого 2025 року.

Крім того, відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву на виконання вимог п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України повідомлено суд, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 2000,00 грн за одну годину роботи адвоката в тому числі під час складання процесуальних документів та участі у судових засіданнях. Зазначив, що остаточний розрахунок судових витрат буде надано відповідачем 1 на підставі актів приймання-передачі наданих послуг.

Суд, з метою надання сторонам можливості остаточно визначитися із розміром витрат на правничу допомогу та надання доказів на підтвердження понесення ними таких витрат, за результатами розгляду даної справи не вирішуватиме питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Отже, сторони по справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду можуть надати суду докази понесення таких витрат, оскільки ними зроблено про це відповідні заяви та подано попередні розрахунки таких витрат.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Група Компаній «Автострада», Державної казначейської служби України про компенсацію матеріальної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ТОВ «Група Компаній «Автострада» на користь ОСОБА_1 відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 25 223,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Група Компаній «Автострада» у дохід держави судовий збір в сумі 1026,51 грн.

Судовий збір в розмірі 184, 69 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач 1: ТОВ «Група Компаній «Автострада» (місцезнаходження: проїзд 1-й Праведників світу, буд. 4 а, кв. каб.313, м. Вінниця, Вінницька область, Вінницький район, 21036);

відповідач 2: Державна казначейська служба України (місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601).

Суддя Гладишева Х.В.