Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1415/21

24 лютого 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Павленка С.В. (в режимі ВКЗ),

представника відповідача:

ОСОБА_1 , адвоката - Федьківа В.Б.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь АТ «Кредобанк», , 374361 грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором №14583/2017 від 26.12.2017 року, 5615 грн. 42 коп. сплаченого судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10% від ціни позову, що становить 37436 грн. 11 коп.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2021 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи у відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, позов АТ «Кредобанк» було задоволено.

Разом з тим, ухвалою суду від 21.04.2023 року задоволено заяву адвоката Савчука В.Р. в інтересах ОСОБА_1 , поновлено останньому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасовано вказане вище заочне рішення суду від 18.11.2021 року у даній справі, призначивши її до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, з викликом сторін по справі.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представник позивача позовні вимоги АТ «Кредобанк» підтримав і просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, а саме стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 374361 грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором №14583/2017 від 26.12.2017 року та суму сплаченого судового збору.

Представник відповідача: ОСОБА_1 , адвокат Федьків В.Б. в ході розгляду справи по суті позов АТ «Кредобанк» не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні.

Крім того, з метою обгрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог, останнім було подано до суду клопотання про призначення по даній справі судово-економічної (бухгалтерської) експертизи, на вирішення якої поставити визначені ним питання.

Однак, в подальшому представник відповідача в судове засідання повторно не прибував, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином.

Неодноразово подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте належних і достатніх доказів поважності своєї неявки суду не представив.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як визначено ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення самих відповідачів та представника відповідача про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно до положення п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.4 ч.3 ст.129 Конституції України).

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, констатує, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»).

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачі не повідомили, заяви про слухання справи у їх відсутність на адресу суду не надходило.

Із врахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги думку представника позивача щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони відповідача, відсутність у суду підстав, передбачених чинним процесуальним законодавством для відкладення проведення судового засідання, суд вважає за можливе завершувати розгляд даної справи у відсутність представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Федьківа В.Б. та відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Отже, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог і заперечень та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що 26.12.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14583/2017.

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року та згідно з Рішенням Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк», який являється його правонаступником (абзац 2, п.1.2 Статуту АТ «Кредобанк» в новій редакції від 28.04.2020 року).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк зобов`язався надати у власність позичальникові, тобто відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а останній в свою чергу зобов`язувався використати кредит на цілі, вказані, в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому кредитному договорі.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 1229954,52 грн. (один мільйон двісті двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні 52 копійки) на строк до 25 грудня 2022 року.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору, за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка, на момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 14,99 %.

Згідно до п.4.1. договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Відповідно до п.6.1. договору, позичальник зобов`язаний був повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Як закріплено п.4.7. кредитного договору, банк у праві вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 4.8. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Як передбачено п.5.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника.

Відповідно до п.6.3. кредитного договору за виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.

Разом з тим, 26.12.2017 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави, відповідно до якого цей договір застави забезпечує виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки у повному обсязі.

Цього ж дня (26.12.2017 року) для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 як поручителем, тобто іншим відповідачем по даній справі, було укладено договір поруки.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника.

Згідно ж п.2.2. даного договору поруки, поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

У відповідності до п.2.6. договору поруки, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Судом перевірено, що на виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

Натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував і не виконує.

Як з`ясовано судом і не спростовано в судовому засіданні, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №14583/2017 від 26.12.2017 року станом на 03.03.2021 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» склала 374361 грн. 05 грн., що складається з тіла кредиту у даному розмірі.

Суд констатує, що відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Абзацом 1 ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ж із ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В той же час ч.2 ст.554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 є солідарним боржником перед позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором.

Як встановлено в ході розгляду справи та наведено вище, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, у відповідача ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №14583/2017 від 26.12.2017 року станом на 03.03.2021 року становить 374361 грн. 05 грн., що складається з тіла кредиту у даному розмірі.

Отже, в даному випадку відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, що свідчить про його ухилення від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ним та АТ «Кредобанк».

Встановлені судом обставини та докази, не спростовані в судовому засіданні відповідачами по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та представником останнього, адвокатом Федьківим В.Б., оскільки будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, останні в судове засідання повторно не з`явилися.

Разом з тим суд звертає увагу, що незважаючи на неявки в судові засідання представника відповідача, відповідно до ухвали суду від 05.03.2024 року, з підстав, наведених у ній, подане адвокатом Федьківим В.Б. в інтересах відповідача ОСОБА_1 клопотання про призначення по даній справі судово-економічної (бухгалтерської) експертизи було задоволене, призначено зазначену експертизу і на її вирішення поставлено визначені ним запитання.

Вказана ухвала була оскаржена представником позивача в апеляційному порядку, однак залишена апеляційним судом без змін, набрала законної сили і була скерована для виконання.

Проте, в подальшому дана ухвала разом із матеріалами цивільної справи та додатковими матеріалами, наданими позивачем і скерованими судом експертній установі для проведення експертизи, повернуті на адресу суду, з огляду на наступне:

В Івано-Франківському відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконанні знаходилася ухвала Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 про призначення судової економічної експертизи у справі № 348/1415/21.

11.06.2024 разом із листом №749/708-4-24/28 направлялось клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. 14.08.2024 до Івано-Франківського відділення КНДІСЕ надійшли матеріали цивільної справи №348/1415/21.

Попереднім вивченням наданих матеріалів встановлено, що їх недостатньо для проведення експертизи, тому 19.08.2024 разом із листом №1112/708-4-24/28 направлено повторне клопотання експерта, якому доручено виконання зазначеної судової економічної експертизи, про надання додаткових матеріалів, а відповідно до ухвали суду від 05.03.2024 представнику платника Гладуна С.Я. направлено рахунок від 19.08.2024 №3672 на оплату вартості експертизи.

Пунктом 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 р., передбачено, що у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив експертизу (залучив експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Таким чином, оскільки станом на 21.10.2024 року вартість експертизи неоплачена, то ухвала про призначення економічної експертизи від 05.03.2024 року в цивільній справі №348/1415/21 - залишена без виконання.

Вказані обставини підтверджуються листом Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №1440/708-4-24/28 від 21.10.2024 року (т.2 а.с.223).

З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» підлягає до задоволення.

Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку:

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 374361 грн. 05 коп. сплачено судовий збір в розмірі 5615 грн. 42 коп. згідно платіжного доручення №30701275 від 04.06.2021 року (т.1 а.с.5).

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ «Кредобанк», з відповідачів в користь позивача в солідарному порядку слід стягнути 5615 грн. 42 коп. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.525, 526, 530, 553, 554, 599, 610-612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 43, 44, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, 78, 374361 (триста сімдесят чотири тисячі триста шістдесят одну) грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором №14583/2017 від 26.12.2017 року.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, 78, 5615 (п`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 42 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 06.03.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.