Провадження № 2-с/442/16/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р.

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Гарасимків Л.І., розглянувши в м.Дрогобичі заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №442/10378/24 (2-н/442/20/2025р.) про стягнення заборгованості за надані послуги ЖКГ.,

в с т а н о в и л а:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 05.02.2025р., у справі №442/10378/24 провадження №2-н/442/20/2025р. про стягнення з нього на користь Львівської філії ТОВ «Газорозподільної мережі України» заборгованості за надані послуги в розмірі 1391,74 грн. основного боргу та 242,24 грн. судового збору.

З даним судовим наказом не згідний, вважає його незаконним, оскільки 22 лютого 2025 р. він отримав судовий наказ від 05 лютого 2025 р. у справі № 442/10378/24, провадження №2-н/442/20/2025. Повідомляє, що з нього стягнуто заборгованість за розподіл природного газу на користь заявника Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» та судовий збір у розмірі 242 грн. 24 коп.

Зазначив, що з судовим наказом він не погоджуюсь, оскільки договір не укладений, тому що він не являється споживачем, а згідно закону України «Про житлово-комунальні послуги» виключно індивідуальним споживачем послуг. На підставі цього закону, кожна юридична особа, яка надає послугу зобов`язана заключати індивідуальний договір на підставі правоустановчих документів, які дозволяють займатися господарською діяльністю і наявності у власності, або у господарському відданні труб середнього та малого тиску. Розподіл газу по трубам великого тиску вже включений в тариф за природній газ. Розподіл природного газу це послуга життезабезпечуючого ресурсу, який регулюється законом України «Про житлово-комунальні послуги». Все що стосується споживача це НКРЕКП та його Постанови, все що стосується індивідуального споживача (побутового споживача) це Постанови КМУ та закон України «Про житлово-комунальні послуги». В типовому договорі НКРЕКП про побутового споживача нічого не пишеться, а є лише споживач. Це різні статуси і різні обов`язки. Споживач є учасником ринку, а побутовий споживач не є учасником ринку, побутовий споживач це населення, яке має мати комунальну послугу. Заперечує проти видуманих послуг, які хоче нав`язати йому Львівська філії ТОВ «Газорозподільної мережі України». Просить його скасувати.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню, а судовий наказ скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 05 лютого 2025р. у справі №442/10378/24, провадження №2-н/442/20/2025, був винесений судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівської філії ТОВ «Газорозподільної мережі України», заборгованості за спожитий газ в розмірі 1391,74 грн. заборгованості за наданні послуги з розподілу природного газу, за період вересень 2023 року жовтень 2024р. та 242,24 грн. сплаченого судового збору.

П.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 р. №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення статті, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У п.9 вказаної постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання.

Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Що стосується клопотання про закриття правадження у справі та повернення судового збору, суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки після надходження заяви про скасування наказу суд за результатами її розгляду наділений повноваженнями лише на скасування судового наказу.

Таким чином на підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, а оскільки між сторонами існує спір про право, судовий наказ видано без урахування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та які можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження, при винесені наказу не розглядалася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а тому вважаю за необхідне скасувати судовий наказ.

Відповідно до ч.2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 127, 261, 170, 171, 258-261 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №442/10378/24 (2-н/442/20/2025р.) про стягнення заборгованості за надані послуги ЖКГ задовільнити.

Судовий наказ від 05.02.2025р., у справі №442/10378/24 провадження №2-н/442/20/2025р. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільної мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільної мережі України» заборгованості за надані послуги в розмірі 1391,74 грн. основного боргу та 242,24 грн. судового збору, скасувати.

Роз`яснити стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільної мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільної мережі України» , що вони мають право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Гарасимків