ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/1514/24

провадження № 22-ц/4809/68/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишня Ганна Вікторівна на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 червня 2024 року (суддя Іванова Н.Ю.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту,-

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, в якій просив суд встановити факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утриманні.

Заяву обґрунтував тим, що 19 липня 2023 року між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 518 та зареєстровано Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_5 до укладення шлюбу із ним, проживали у цивільному шлюбі понад 5 років. Під час проживання однією сім`єю, в офіційному зареєстрованому шлюбі не з ким не перебували. ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 з 11 вересня 2004 року, який був розірваний 29 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда (справа № 404/5155/15-ц). Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 10 березня 2010 року складено відповідний актовий запис № 517 та зареєстровано Центральним відділом реєстрації актів цивільного тану Головного управління юстиції в Кіровоградській області та підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2019 року у справі №404/7035/15-ц, стягнуто аліменти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) середньостатистичної заробітної плати у регіоні. Станом на січень 2024 року заборгованість становить 184 333,67 грн., що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів № 41 від 21 лютого 2024 року, виданого Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вказав, що ОСОБА_3 проживає разом з ними, у зв`язку з відсутністю батьківського піклування та турботи зі сторони рідного-біологічного батька, дану функцію по турботі піклуванню та забезпеченню та вихованню він взяв на себе з серпня 2019 року. Рідний батько дитини самоусунувся від виконання своїх обов`язків, епізодично з`являвся в житті сина, хоч і проживає в одному місті з сином, навчанням, успіхами дитини не цікавиться.

Заявник зазначив, що його призвано на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати по виконавчому провадженні НОМЕР_2, за період його служби у ВЧ НОМЕР_1 з 26 грудня 2022 по 31 жовтня 2023 року, заборгованість по аліментах відсутня, оскільки на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу, крім того сплачує всі додаткові витрати, по яким подаються регулярні позови в Кіровський районний суд, так як колишня дружина прагне тільки стягнень через суд та оплат відповідно судових зборів на користь держави.

Заявник зазначив, що встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років є підставою для звільнення його з військової служби.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на обставини викладені в заяві, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

19 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_1 ».

Згідно довідки № 3 від 05 лютого 2024 року, виданої головою квартального комітету № 24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_1 , 1984 р.н., який проживає за вказаною адресою з 2019 року, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Заповітом від 09 травня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповів все майно де б воно не було і з чого не складалося, в тому числі і майнові права і взагалі все те, що буде належати йому на момент смерті, і на що за законом матиме право ОСОБА_4 ; належну частку житлового будинку під номером АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 , заповів ОСОБА_8 - племінниці. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною О.П. та зареєстровано в реєстрі за № 325 та підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68906896 від 09 травня 2022 р.

Дружина заявника, ОСОБА_2 з 11 вересня 2004 року перебувала у попередньому шлюбі з ОСОБА_6 , який було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда 29 жовтня 2015 року та в якому у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10 жовтня 2019 року у справі № 404/7035/15-ц, стягнуто аліменти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 23 вересня 2015 року по 26 лютого 2028 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на лютий 2024 року заборгованість ОСОБА_6 зі сплати аліментів становить 184 333,67 грн., що підтверджується розрахунком.

Також у суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт виховання та утримання заявником ОСОБА_6 .

Встановлення цього факту потрібно заявникові для зняття з військового обліку на підставі п.2 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявником обставин перебування дитини на повному йому утриманні. Сам по собі факт проживання в сім`ї заявника неповнолітнього ОСОБА_3 , за відсутності об`єктивних перешкод для виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини батьком ОСОБА_6 , не є достатньою підставою для встановлення факту утримання дитини, окрім того такий обов`язок має і мати дитини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно із статтею 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено - який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Предметом розгляду у цій справі є встановлення в порядку окремого провадження факту, що має юридичне значення. Зокрема, заявник просить встановити факт, що на його самостійному утриманні перебувають неповнолітній ОСОБА_3 .

Метою встановлення факту заявник визначив, що перебування на його утриманні трьох дітей віком до 18 років є підставою для звільнення його з військової служби, відповідно до пп. г п.2 ч.4 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу.

Колегія суддів зауважує, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої-третьої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, на підставі положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру та майнового припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Тому без надання доказів припинення батьківства ОСОБА_6 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 не може бути встановлено факт перебування дитини на утриманні заявника.

Крім того, зі змісту заяви вбачається, що заявник не зазначив заінтересованою особою батька дитини, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Факт наявності чи відсутності сплати аліментів сам по собі не свідчить про повноту визначення чи перебуває особа на утриманні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишня Ганна Вікторівна залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.03.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.М. Єгорова