Справа № 522/7047/24
Провадження 2 /522/1019/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

04 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю..,

розглянувши позовну заяву в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса) про скасування арешту, накладеного на нерухомого майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 02.05.2024 року з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса) про скасування арешту, накладеного на нерухомого майно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги таким чином. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.10.2003 року, ОСОБА_1 належить 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 частини квартири належали його матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем, проживав із нею на час відкриття спадщини та прийняв спадщину, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

02.07.2012 року постановою Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ у виконавчому провадженні № 31308278 було накладено арешт на 1/4 частину квартири позивача. Листом від 07.12.2023 року повідомлено, що виконавче провадження завершено 19.09.2012 року, але арешт не знято через невиконання судового рішення. Позивач зазначає, що жодних боргових зобов`язань перед ПАТ «Кредитпромбанк» він не мав та не має. Помилка при накладенні арешту обґрунтована співпадінням прізвища, імені та по батькові, однак без належної ідентифікації боржника.

На адвокатські запити щодо уточнення даних боржника відповіді, надані 02.02.2024 року та 19.02.2024 року, не містили конкретної інформації, яка б підтверджувала наявність боргових зобов`язань позивача. Позивач вважає, що накладення арешту на його майно є неправомірним через відсутність його зобов`язань та помилкову ідентифікацію особи боржника, і вимагає визнати арешт незаконним та зняти його.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року (головуюча суддя Суворова О.В.) провадження у справі відкрито.

27.06.2024 року на підставі Розпорядження № 425/24 від 27.06.2024 року у зв`язку зі звільнення ОСОБА_3 з посади судді на підставі заяви про відставку здійснено авторозподіл вказаної цивільної справи.

27.06.2024 року вказана справа надійшла в провадження головуючого судді Науменко А.В.

Ухвалою суду від 01.07.2024 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 08.10.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призачено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 15.01.2025 року вирішено витребувати з Суворовського районного суду м. Одеси для дослідження у судовому засіданні копію позовної заяви та копію рішення суду (14 березня 2011 р.) ухваленого в рамках цивільної справи № 2-1617/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання призначене на 04.03.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановлює наступні обставини.

Судом встановлено, що 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2003 року. Решта 3/4 частини квартири належали його матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого відкрилася спадщина, яку позивач прийняв.

На 1/4 частину квартири, що належить позивачу, 02.07.2012 року накладено арешт постановою Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ у виконавчому провадженні № 31308278. Відповідно до наданих листів від 07.12.2023 року та 19.02.2024 року, провадження завершено 19.09.2012 року, однак арешт залишився чинним через невиконання судового рішення.

Судом встановлено, що арешт накладено в рамках цивільної справи № 2-1617/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк».

З витребуваної копії справи № 2-1617/11 вбачається, що відповідачем у вказаній цивільній справі є ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.10.1995 р.).

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 має інші дані, а саме ІН: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого ПротоколуКонвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст316,317,319 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до вимог ч.1ч.2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач не є боржником у справі № 2-1617/11, а арешт на майно накладено помилково внаслідок неналежної ідентифікації боржника, оскільки співпали прізвище, ім`я та по батькові, однак без належного підтвердження особи боржника

Арешт накладений на майно порушує права позивача.

Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи.

Утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положенняст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса) про скасування арешту, накладеного на нерухомого майно - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_3 , що накладений постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ Притуляк В.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 31308278 від 02.07.2012 р., реєстраційний номер обтяження 12888402 від 17.08.2012 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 17.03.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

04.03.25