Справа № 462/8785/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року, суддя Залізничного районного суду м.Львова Ліуш А.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вимоги позову мотивовано тим, що 10 червня 2024 року, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen C3», здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_1 , в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого їй було завдано тілесні ушкодження та госпіталізовано до нейрохірургії медичного закладу, з діагнозом забій м`яких тканин лівої поперекової ділянки, підшкірна гематома лобної ділянки зліва, гематома повіки лівого ока, садно лобної ділянки, забійні садна лівого плеча, лівої ліктьової ділянки, правої кисті, лівої стопи. Матеріальна шкода завданими відповідачкою діями становить 37 641 грн., та складається з витрат на медикаменти, консультації лікарів, а також, в ході наїзду було пошкоджено її ноутбук, який через наявність значної кількості пошкоджень не підлягає відновленню. Крім того, моральна шкода, яку їй було завдано становить 45 000 грн., оскільки внаслідок наїзду, позивачці було завдано фізичний біль та страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Також, відповідачкою було порушено звичайний уклад життя позивачки, оскільки більше ніж протягом місяця вона не могла навчатися та працювати, відчувала постійні головні болі в місцях забоїв. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги просила задовільнити в повному обсязі.

Відповідачкою було направлено на адресу суду відзив, в якому вона просила суд позовну заяву задовільнити частково, стягнувши з неї відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відзив аргументовано тим, що позивачка жодним чином не підтверджує ті обставини, які перелічуються в позовній заяві, та нею не було надано доказів того, що вона навчалася в літній період чи працювала, не долучено також і доказів того, що розмір моральних страждань позивачки становить або може становити 45 000 грн. Звернула увагу суду на те, що вона має на утриманні двох дітей, а її дохід не є сталим, та за останніх три місяці її заробітна плата становить 49040,84 грн., а тому, розмір заявленої моральної шкоди значно перевищує її доходи та позбавить відповідачку засобів для належного існування та можливості утримувати дітей. Щодо стягнення матеріальної шкоди, в тому числі за пошкоджений ноутбук в розмірі 35 999 грн., зазначила, що про наявність такого ноутбуку не було зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду. Крім того, відповідальність відповідачки на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», та ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 160 000 грн. Так, позивачка не надала доказів звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та докази відмовити у страховій виплаті. Відтак, відшкодування матеріальної шкоди покладається на страховика в межах страхового ліміту, а стягнення матеріальної шкоди з відповідачки буде суперечити меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд приходить до наступного переконання.

Судом було встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року, відповідачку ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Так, вказаною постановою суду встановлено, що 10 червня 2024 р., о 10 год. 15 хв., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen C3», номерний знак НОМЕР_1 , на вул.Виговського, 89 у м.Львові, вчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки та не надала переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода, що призвело до пошкодження транспортного засобу, чим порушила п. 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. В судовому засіданні ОСОБА_2 визнала факт вчинення зазначеного адміністративного правопорушення /а.с.6/.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , завдання шкоди ОСОБА_1 , як потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді внаслідок недотримання ОСОБА_2 , вимог ПДР України, є преюдиціальними та доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено у судовому рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу.

Суду було надано копію чеку №10547 ТОВ «Максішоп» на ноутбук Asus Zenbook 13 на загальну суму 35 999 грн. /а.с.7/. Згідно акту технічного стану ноутбука Asus Zenbook, - при зовнішньому огляді виявлено сліди механічного пошкодження, а саме: тріщину та деформацію корпусу приладу в районі гнізда заряду та живлення пристрою і роз`єму HDMI, деформацію кута кришки в районі правого шарніру кріплення кришки, асиметричну деформацію кришки ноутбука по всій площині. При розібранні приладу та більш детальному огляді виявлено пошкодження кріплення екрану материнської плати, гнізда заряду та HDMI роз`єму, а також при діагностиці матриці виявлено її непрацездатність. Враховуючи вартість заміни пошкоджених елементів ремонт даного ноутбука є фінансово недоцільним /а.с.10/.

Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста від 10 червня 2024 року, за обставинами травми зі слів пацієнта внаслідок ДТП (пішохід) на вул. Володимира Великого, 58, ОСОБА_1 , отримала травми: втрату свідомості, локально: підшкірна гематома лобної ділянки зліва, садна обличчя, зіниці симетричні, фотореакція жвава, сухожилкові рефлекси з рук і ніг симетричні. Скарги на біль в ділянці забою /а.с.11/.

Так, згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №52189, ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» у відділенні №1 центру хірургії та онкохірургії КНП «ТМО м. Львова» з 10 червня 2024 року по 12 червня 2024 року., зі скаргами на біль в голові, лівій поперековій ділянці, ділянці саден і гематом. Обставини травми чітко не пам`ятає, зі слів пацієнтки травму отримала внаслідок автонаїзду на пішохідному переході. Втрачала свідомість. Бригадою швидкої медичної допомоги доставлена на травмпункт. За результатами дослідження виявлено забій п-ш м`яких тканин лівої лобної ділянки голови, а також призначено лікування: знеболюючі, НПЗП /а.с.12/.

Також, позивачкою було надано квитанцію про консультацію нейрохірурга на загальну суму 1418 грн., квитанцію на препарати: немісил, солпадеїн в ПП Аптека Аронія, на загальну суму 224, 29 грн. /а.с.8-9/.

01 жовтня 2024 року, на адресу відповідачки, позивачкою було направлено письмову претензію про відшкодування завданих їй збитків /а.с.13-18/, яку було їй вручено 07 жовтня 2024 року /а.с.19/.

Так, відповідачкою було надано на адресу суд свідоцтва про народження ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 свідоцтва серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 /. Також суду було надано довідку з Львівського Національного університету імені Івана Франка від 09 вересня 2024 року, про те, що ОСОБА_3 , - є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти.

Також відповідачкою надано довідку про доходи, згідно якої за період з жовтня по грудень 2024 року дохід ОСОБА_2 , склав 61 491,99 грн.

Крім того, матеріали справи також містять договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , поліс №221145926 від 26 травня 2024 року, що укладений між АТ «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_5 , з 27 травня 2024 року по 26 травня 2025 року, щодо забезпеченого транспортного засобу «Citroen C3», номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн,, за шкоду заподіяну майну 160 000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV ) - є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, визнаними застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченням транспортним засобом, тобто таким, що позначається в чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його використання особами, відповідальними за застраховану (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Методом здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) передбачає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не відповідають законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особи, цивільно-правовою відповідальністю за застраховану, шкоду, заподіяну життєдіяльність, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ( стаття 5 Закону N 1961-IV ).

Відповідно до частини 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.1 ст.36 Закону №1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між АТ «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_5 , з 27 травня 2024 року по 26 травня 2025 року, укладено поліс щодо забезпеченого транспортного засобу «Citroen C3», номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000 грн,, за шкоду заподіяну майну 160 000 грн., розмір франшизи 0 грн.

В той же час, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталася до страхової компанії АТ «Страхова компанія «ІНГО» із заявою про відшкодування збитків завданих ДТП, а тому, вона фактично не вжила передбачених законом заходів для отримання компенсації. Відтак, суд зазначає, що до моменту офіційного звернення позивачки до страховика та отримання відповіді про виплату або відмову у відшкодуванні, вимоги щодо компенсації матеріальних збитків безпосередньо до іншої сторони є передчасними та необґрунтованими.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 9 Постанови ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, в ході розгляду справи, судом беззаперечно встановлено підставність твердження позивачки про заподіяння їй моральної шкоди внаслідок ДТП, що виразилося у фізичних та душевних стражданнях, зміні звичного способу життя, необхідності лікування, що призвело до нераціонального витрачання життєвого часу. Таким чином, сам по собі факт наїзду на позивачку на пішохідному переході спричинив не лише матеріальні втрати, а й значне емоційне навантаження для потерпілої, що є підставою для компенсації моральної шкоди. В той же час, суд зазначає, що заявлена сума моральної шкоди в розмірі 45 000 грн., у вказаній справі, з урахуванням досліджених даних є явно завищеною та непропорційною, з огляду на що такі витрати підлягають зменшенню до 10 000 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідачки про те, що вона є матір`ю та має на утриманні дітей, судом відхиляється, адже її статус матері як такий, жодним чином не впливає на її обов`язок дотримуватися правил дорожнього руху та не звільняє від відповідальності за заподіяну шкоду. Це узгоджується із загальним принципом рівності перед законом, згідно з яким сімейний стан не є підставою для уникнення юридичних наслідків порушення ПДР.

Також, окремо суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних даних, які б стверджували те, що відповідачка робила спроби компенсувати завдану нею шкоду добровільно. Відсутність таких дій свідчить про її небажання вирішити завдану нею ж ситуацію, що також впливає на рішення суду щодо стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 / на користь ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 / моральну шкоду в розмірі 10 000 /десять тисяч/ гривень.

В задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди , - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 / на користь держави судовий збір в розмірі 1211/ одна тисяча двісті одинадцять/ 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш