Справа №638/4543/25
Провадження № 4-с/638/41/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікова І.І., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голубєва Микити Андрійовича,

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся із скаргою, в якій просить суд: скасувати постанову про накладання арешту на грошові кошти та майно скаржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №77011646 від 07.02.2025 року винесену Головним державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голубєвим Микитою Андрійовичем; закрити виконавче провадження №77011646 від 30.01.2025 року винесену Головним державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голубевим Микитою Андрійовичем.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 30.12.2024 біля 12-00 напроти дому №266 по проспекту Героїв Харкова, за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП, ОСОБА_1 зупинив співробітник Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальону Мінсев М.О. який склав на нього постанову про адміністративне правопорушення не в автоматичному режимі Серії ЕНА №3757681 згідно якої наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у 510,00 грн. У зв?язку з тим, що він є інвалідом 2 групи та на той час погано себе почував, він не став чекати поки буде виписана вказана постанова та попрохав надіслати її за місцем свого мешкання.

Після отримання 07.01.2025 наведеної постанови поштою він негайно сплатив 510,00 грн. штраф. Разом з тим, 10 лютого 2025 року дізнався, що 21 січня 2025 року до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було надіслано заяву з постановою про адміністративне правопорушення не в автоматичному режимі Серії ЕНА №3757681 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1400,00 грн. Та на підставі чого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №77011646 про стягнення з нього подвійного штрафу, та накладено арешт на його банківські картки.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1ст. 448 ЦПК України, передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Разом з тим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 382 цього Кодексу, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).

Тобто згідно з наведеними нормами ЦПК та КАС право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного та адміністративного судочинства відповідно, та його примусовим виконанням.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що скаржник оскаржує дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № 77011646 з примусового виконання постанови ДПП УПП в Харківській області серії ЕНА №3757681 від 30.12.2024 про накладення адміністративного стягнення (штрафу) у розмірі 510,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 757/62025/17-ц зазначила, що справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання. Оскільки у справі, що розглядалась, позивач оскаржував дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленим в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст. 287 КАС України).

Необхідно зауважити, що визначення юрисдикційності залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

З огляду на наведені вище положення чинного законодавства, враховуючи вимоги скарги, а також викладені в ній обставини, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини необхідно вирішувати шляхом подання відповідної позовної заяви, як передбачено ч. 1 ст. 287 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі 757/62025/17-ц, а також у постановах Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 240/8781/23, від 11.10.2023 у справі № 460/10292/23.

З огляду на вищевикладене та керуючись приписами ч. 9 ст.10, п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК, подана ОСОБА_1 скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.186, 260, 287, 447 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голубєва Микити Андрійовича.

Роз`яснити скаржнику, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя: І.І.Теслікова