Справа № 683/3771/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/3771/24, 2/683/274/2025 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року позивачі звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

У листопаді 2024 року їм стало відомо, що ОСОБА_4 11 березня 2020 року склала заповіт, яким земельну ділянку площею 2,8971 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :05:001:0207, яка розташована на території колишньої Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, й належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №146956 від 16 квітня 2009 року, заповіла їм ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках кожній.

Вказують, що після того, як вони дізнались про наявність заповіту, звернулись до нотаріуса з питання оформлення спадщини, однак отримали відмову у зв`язку з пропуском ними встановленого шестимісячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Тому просять визнати причини пропуску ними строку на подачу заяв про прийняття спадщини поважними та визначити їм додатковий строк для подачі заяв про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Бегеба Н.М. подала заяву про розгляд справи у її та позивачів відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову у повному обсязі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 березня 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений того ж дня секретарем виконавчого комітету Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №3а, згідно якого належну їй на підставі Державного акту серії ХМ №049395 земельну ділянку площею 3,44 га, що розташована в АДРЕСА_1 , грошові заощадження, що знаходяться в Старокостянтинівському ощадному банку №2888, заповіла ОСОБА_3 .

11 березня 2020 року ОСОБА_4 склала ще один заповіт, посвідчений того ж дня секретарем виконавчого комітету Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №5, згідно якого належну їй на підставі Державного акту серії ЯГ №146956 земельну ділянку площею 2,8971 га, кадастровий номер :05:001:0207, заповіла у рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_2 .

12 квітня 2023 року за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №162/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

02 листопада 2023 року державним нотаріусом Заворотною Т.В. на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №049395 від 09 червня 2005 року земельну ділянку площею 3,4378 га, кадастровий номер :05:029:0075.

03 грудня 2024 року позивачі звернулись до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 згідно заповіту від 11 березня 2020 року, проте їм було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з пропуском, визначеного статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується письмовими відмовами державного нотаріуса Заворотної Т.В. №1675/01-16 та №1676/01-16 від 03 грудня 2024 року.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі №145/148/20 (провадження №61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18, у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №558/381/20.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.6 цього пункту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17.

Вирішуючи питання про визнання таких причин як необізнаність позивачів про наявність заповіту поважними, суд враховує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 відкрита Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 12 квітня 2023 року та їй присвоєно №162/2023. Нотаріус знав про наявність заповіту ОСОБА_4 на користь позивачів, оскільки такий заповіт наявний в матеріалах спадкової справи, однак відомостей повідомлення нотаріусом позивачів про наявність заповіту матеріали спадкової справи не містять.

При цьому, суд також враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а також те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не знали про існування заповіту, про наявність якого їм стало відомо лише після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропустили строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з поважних причин, а саме, через необізнаність про наявність заповіту, а тому їм слід визначити додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Текст рішення складено 19 березня 2025 року.

Суддя: