Справа № 304/67/25 Провадження № 2/304/10/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/67/25 за позовом ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права на земельну частку (пай),

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Перечинської міської ради Закарпатської області з вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗК № 0033359, виданого на підставі розпорядження Перечинської районної державної адміністрації № 146 від 12 червня 1997 року та зареєстрованого в Книзі 3 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай по КГСП ім. І.Франка за № 8 від 18 червня 1997 року.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, яку успадкував за заповітом онук останньої ОСОБА_1 . В обсяг спадщини входить земельна частка (пай), а позивач є спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 .

Оскільки сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я померлої ОСОБА_3 втрачений, а тому позивач просить позов задовольнити.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. При цьому, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову. Також просить суд розглянути справу за його відсутності.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Судом встановлені такі фактичні обставини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сімер Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено запис № 08. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 20 квітня 2001 року.

Померла ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ЗК № 0033359 мала право на земельну частку (пай) із земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. І.Франка на території Перечинської районної адміністрації Закарпатської області, загальна вартість якої складає 3 022 грн, що підтверджується як самим сертифікатом на право на земельну частку (пай), так і розрахунком вартості земельної частки/пай та її розміру в умовах кадастрових гектарах колективного сільськогосподарського підприємства ім. І.Франка, затвердженого розпорядженням Перечинської районної державної адміністрації № 146 від 12 червня 1997 року.

26 березня 2003 року ОСОБА_2 заповіла право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, посвідченого свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданого Перечинською селищною радою 19 березня 2003 року, на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ім. І.Франка, на підставі списків осіб, які мають право на пайовий фонд майна цього ж колективного сільськогосподарського підприємства, затвердженого зборами співвласників 11 лютого 2002 року, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, який посвідчено державним нотаріусом Ганчак Е.О., та зареєстровано в реєстрі за № 840.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом слідує, що у запис № 8 Книги 3 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видається Перечинською райдержадміністрацією Сімерської сільської ради колективного сільськогосподарського підприємства ім. І.Франка, внесено зміни у графу власник сертифікату та зазначено прізвище « ОСОБА_1 » сертифікат серії НОМЕР_3 .

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд уважає за необхідне застосувати до цих правовідносин норми ЦК УРСР.

Виходячи із змісту статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб.

Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини другої статті 16 ЦК способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Виходячи з вище викладеного та враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я померлої ОСОБА_3 втрачений, а тому порушене право позивача підлягає захисту.

При цьому, відповідно до частини першої Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08 серпня 1995 року № 720/95, сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості), при цьому позивач успадкував право на земельну частку (пай), а тому за ним може бути визнано лише право на земельну частку (пай), а не право власності на неї, отже вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) заявлена передчасно, що є підставою для частково задоволення позову.

Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ЗК № 0033359, виданого на підставі розпорядження Перечинської районної державної адміністрації № 146 від 12 червня 1997 року та зареєстрованого в Книзі 3 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай колективного сільськогосподарського підприємства ім. І.Франка за № 8 від 18 червня 1997 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Перечинська міська рада Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, 16.

Головуюча: Гевці В. М.