Справа № 487/3669/24
Провадження № 2-др/487/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

10.03.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Щербатюк М.С.,

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ютовця О.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кучерявої Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , в якій він просив ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та сгягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заява обґрунтована тим, що 20.01.2025 Заводським районним судом м. Миколаєва було розглянуто вищевказану цивільну справу та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені частково у сумі 2 000 грн. Таким чином, судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволених вимог, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. В тексті відзиву на позов представником позивача було заявлено, що попередніми судовими витратами позивача є оплата вартості правової допомоги у розмірі 10 000 грн, підтверджуючи документи, розрахунки будуть надані стороною. Витрати на оплату правничої допомоги підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 27.05.2024 №б/н; актом приймання-передачі наданих послуг до договору з детальним розрахунком від 22.01.2025; квитанцією до прибуткового касового ордера від 30.06.2024.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кучерява Т.Ю. вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримала, просила їх задовольнити, зазначивши, що розмір витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить близько 2 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ютовець О.О. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, вважали розмір витрат, заявлених відповідачем, несправедливим, посилаючись на те, що позивач є потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди, тоді як саме відповідач ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення та замість відшкодування шкоди, довгий час сперечався з позивачем, який отримав стрес, намагаючись встановити справедливість. При цьому позивач, який є студентом фахового медичного коледжу, має обмежений дохід і не взмозі сплатити відповідачу таку суму витрат на правову допомогу.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничної допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 12.07.2024 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кучерява Т.Ю. подала відзив на позов, в якому, серед інших відомостей, посилаючись на п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 10 000 гривень. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.01.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надані такі докази: договір про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2024, укладений між ОСОБА_2 та АО «Гроно Легал», відповідно до якого розмір гонорару складає 10 000 гривень, який підлягає сплаті у такому порядку: 5000 грн в день укладення договору; 5000 грн до 30.06.2024; додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2024 «Норми часу виконання робіт адвокатом АО «Гроно Легал» про надання професійної правничої допомоги клієнтові»; акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025, відповідно до якого на виконання договору про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2024 виконавцем станом на дату підписання цього акту надано клієнтові такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 0,5 годин, вартістю 500 грн, підготовка адвокатських запитів для витребування доказів тривалістю 0,5 годин, вартістю 500 грн, підготовка відзиву на позовну заяву тривалістю 1 година, вартістю 2 000 грн, участь у судових засіданнях тривалістю 3 години, вартістю 6 000 грн, підготовка процесуальних заяв, клопотань в межах розгляду судової справи, в т.ч. заяви про прийняття додаткового рішення, тривалістю 1 година, вартістю 1 000 грн; квитанція до прибуткового касового ордеру від 30.06.2024, згідно з якою від ОСОБА_2 на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 27.05.2024 прийнято грошові кошти в сумі 10 000 гривень.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме на 20,02% (2 000х100:9 990), тому розмір витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог, становить 2 002 грн (10 000х20,02%:100).

При цьому суд вважає, що з урахуванням обставин справи, в якій ОСОБА_1 є потерпілою особою та вживав дії для досудового вирішення спору, вимог розумності та справедливості, з урахуванням складності справи та необхідності вчинення певних процесуальних дій, ціни позову, можливо зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, стягнувши на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Отже, заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, додаткове рішення про судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Суддя Т.А. Карташева