Справа № 462/1947/24 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2152/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю відповідача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Гордона І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/1947/24 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його представника - адвоката Гордона Ігора Михайловича на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 ,- про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

06 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 217 145,38 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 469871-КС-001 про надання кредиту.

На підставі укладеного договору ТОВ «Бізнес Позика» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, які позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом.

Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яку позичальником було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 12 лютого 2024 року утворилась заборгованість за договором № 469871-КС-001 про надання кредиту у розмірі 217145 грн. 38 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 159 645 грн. 38 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 7 500 грн. 00 коп.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 469871-КС-001 про надання кредиту від 10 липня 2023 року, що становить 217 145 грн. 38 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000 грн. 00 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 159 645 грн. 38 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 7 500 грн. 00 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 605 грн. 74 коп.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 04 червня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 469871-КС-001 про надання кредиту від 10 липня 2023 року в сумі 217145,38 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 159645,38 грн; суми прострочених платежів за комісією - 7 500 грн.

Витрати на сплату судового збору у розмірі 2 605,74 грн. компенсовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова оскаржив відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гордон І.М.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.Наданим кредитом він не користувався, оскільки вони були перераховані на його рахунок і згодом на рахунок інших третіх осіб без його відома та без його згоди шахраями. Про виявлені відносно нього шахрайських дій, він повідомляв позивача та правоохоронні органи, після чого було розпочато кримінальне провадження з метою встановлення особи, яка протиправно заволоділа грошовими коштами. Позивач, знаючи про шахрайство, безпідставно нараховував йому відсотки за користування кредитом. Нарахування відсотків здійснювалося поза межами дії договору про надання кредиту. Судом безпідставно було проігноровано наявність незавершених кримінальних проваджень.

ТОВ «Бізнес Позика» є неналежним позивачем, оскільки кошти ним відповідачу не скеровувалися, у зв`язку з чим послуги передбачені договором не надавалися.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 04 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» - відмовити.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гордона І.М. мотивована тим, що рішення суду є неправомірним та однобічним. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи по зору у зв`язку з чим він не міг без участі інших осіб віддалено, через інтернет - ресурси оформити договір про надання кредиту. Така обставина судом безпідставно не була взята до уваги.

Судом було проігноровано норми чинного законодавства, які обмежують граничний розмір відсотків по споживчих кредитах в умовах воєнного стану.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м.Львова та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» у повному обсязі. Судові витрати просить покласти на позивача.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про день, час, місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника-адвоката Гордона І.М. на підтримання доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 10.07.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 469871-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.18-22).

10.07.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію ( оферту) укласти договір № 469871-КС-001 про надання кредиту (а.с.23-27).

10.07.2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 469871-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою (а.с.13-17).

ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему направив ТОВ «Бізнес Позика» одноразовий ідентифікатор UA-5743 на номер телефону НОМЕР_1 , який боржником було введено/ відправлено.

Паспортом споживчого кредиту встановлено суму кредиту 50 000,00 грн., строк кредитування 169 днів (24 тижні), мета отримання кредиту-на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб та строк надання кредиту-безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки-фіксована, комісія за надання кредиту-7 500,00 грн.

Укладення договору підтверджується і візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 469871-КС-001 від 10.07.23 року (а.с.29-30).

ТОВ «Бізнес Позика» долучило до матеріалів справи Правила надання споживчих кредитів, затверджені наказом директора ТОВ «Бізпозика» від 27.06.2022 року № 13-ОД (а.с.31-40).

Відповідно до п.2.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із врахуванням дня видачі кредиту та до дня повернення кредиту із врахуванням дня видачі кредиту та до дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» надала позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 50 000,00 грн. на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується Анкетою клієнта від 16.02.2024 року та довідками про видачу коштів на суму 50 000,00 грн. (а.с.28,42).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом № 469871-КС-001 від 10.07.2023 року, станом на 12.02.2024 року заборгованість становить 217 145,38 грн., яка складається: сума прострочених платежів по тілу кредиту-50 000,00 грн., сума прострочених платежів по процентах-159 645,38грн.,сума простроченого платежу за комісією-7 500,00грн. (а.с.10-11).

Відповідач ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копію листа Хмельницького управління НП ГУНП у Хмельницькій області № 2760/121/119/02 від 02.05.2024 року про те, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке 16.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002760 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2ст.190, ч.2,4 ст.185, ч.2,3ст.362, ч.1,2ст.209 КК України, у якому останній є потерпілим.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість, яка складається з 50 000,00 грн. тіла кредиту, суми прострочених платежів по процентах- 159 645,38 грн., суми прострочених платежів по комісії-7 500,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Суд апеляційної інстанції не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зокрема, в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 159,645,38 грн. станом на 12.02.2024 року та 7 500,00 грн. комісії., виходячи з наступного:

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст..204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію зазначено, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства України. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (флрми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких чітко роз`яснино в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За положеннями ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом статті 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із врахуванням зазначеного, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).Згідно ч.1ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в пароі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіком і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи ( веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2023 року між ТОВ «Бізнес-Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 469871-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному ст..12 Закону України «Про електронну комерцію».

Паспортом споживчого кредиту встановлено суму кредиту-50 000,00 грн., строк кредитування-169 днів (24 тижні), мета отримання кредиту-на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; спосіб та строк надання кредиту-бехготівковим шляхом протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки-фіксована, комісія за надання кредиту-7 500,00 грн. ( а.с.57-58).

Укладення кредиту підтверджується і візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту від 10.07.23року № 469871-КС-001. (а.с.29-30).

Отже, сторони погодили істотні умови договору позики, а саме: розмір кредиту 50 000,00 грн., строк кредитування -24 тижні або 169 днів та відсоткову ставку-фіксована.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав умов договору, кредит не повернув. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 50 000,00 грн.

Щодо стягнення відсотків та комісійних витрат, колегія суддів зазначає, що згідно пояснень відповідача ОСОБА_1 та долучених до справи матеріалів, останнім не заперечувався намір отримання кредиту та вчинення від його імені дій іншою особою направлених на укладення договору та отримання кредиту. Особисто укласти електронний договір він, ОСОБА_1 , не міг, оскільки є особою з інвалідністю І групи по зору та потребує піклування, оскільки має певні обмеження фізичних можливостей, що очевидні.

Однак, згідно банківської виписки, кошти, які надійшли на його картковий рахунок було отримано в розмірі 50 000,00 грн., однак одразу переведено третім особам на інші банківські рахунки.

14 липня 2023 року ОСОБА_1 повідомив у правоохоронні органи про несанкціонований рух коштів на його рахунку, що підтверджується витягами з ЄРДР, а саме: № 0000766 від 28.02.24 року. та № 0002760 від 15.07.2023 року та № 0002760.

Про зазначені кримінальні провадження ТОВ «Бізнес Позика» відомо згідно повідомлення відповідача.

Отже, відповідач не скористався отриманими кредитними коштами, які були перенаправлені третій особі, а тому нарахування відсотків, комісій та їх стягнення є неправомірним.

Суду апеляційної інстанції відповідач надав отриману ним копію Ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2024 року щодо кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2,4ст.185, ч.ч.1,2ст.190, ч.ч.2,3 ст.362, ч.ч.1,2 ст.209 КК України;

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про стягнення моральної та майнової шкоди, завданої злочином-прийняти до спільного розгляду у кримінальному провадженні та визнати його цивільним позивачем. У зазначеній справі відповідач ОСОБА_1 визнаний потерпілим внаслідок шахрайських дій обвинуваченої щодо вказаних кредитних коштів. (додано до матеріалів справи).

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 522/3541/15 прописав, що згідно зі ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв`язку з цим добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загально соціальних уявлень про честь і совість.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме критеріям і уявленням про честь та совість.

Відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої та п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Аналіз змісту частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Іх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав.

Враховуючи вище зазначене та повідомлення відповідачем ОСОБА_1 позивача ТОВ «Бізнес Позика» про вчинення шахрайських дій щодо кредитних коштів, про порушені кримінальні провадження та пред`явлення обвинувачення конкретній особі, позивачем проводилося неправомірне нарахування ОСОБА_1 відсотків, які вдвічі перевищуть суму тіла кредиту та комісію.

Наявність кримінального провадження не може свідчити у силу презумпції невинуватості про вчинення злочину щодо особи до винесення вироку, яким такі обставини будуть встановлені. Такі висновки Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року, справа № 144/287/17ц.

Відтак, колегія суддів вважає, що стягненню підлягає тіло кредиту та задовольняє доводи апеляційних скарг в частині скасування рішення суду першої інстанції про стягнення відсотків та комісії. При цьому, суд зазначає, що нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом, суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 та від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16.

Отже, за період до прострочення боржником свого обов`язку підлягають стягненню лише проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст..1048 ЦК України, як плата за надану позку (кредит) , а за період після такого прострочення підлягає відповідальність за ч.2ст.625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредитору, у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16.

Відповідно до ч.1п.п.3,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

В частині стягнення тіла кредиту в розмірі 50 000,00 грн. суд залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст..375 ЦПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 2; 375; 376 ч.1, п3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,-суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника - адвоката Гордона Ігора Михайловича задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 червня 2024 року скасувати в частині стягнення суми прострочених платежів по процентах в розмірі 159 645,38 грн., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 7 500,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ТзОВ «Бізнес позика» у стягненні процентів та комісії.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 04 червня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 50 000,00 грн. за Договором № 469871-КС-001 та стягнення судових витрат- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк