Справа № 509/3116/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, заяву Черновола Олександра Олександровича, за участю cтягувача ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 509/3116/22 від 17.08.2022 року, таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ :

3 січня 2025 року, представниця заявника ОСОБА_2 , адвокат Юрченко В.В., звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою в якій просила суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №509/3116/22 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області від 31.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони в судове засідання не з`явились про дату час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, однак надіслали на адресу суду клопотання в яких розгляд заяви просили проводити без їх участі не заперечуючи проти її задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судовий наказ належить до видів виконавчого документу, у відповідності до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Судом встановлено, що 17.08.2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області (Суддя Кочко В.К.) видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь стягувана, ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення заяви, а саме: з 10.08.2022 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із ОСОБА_2 з жовтня 2023 року і по теперішній час. Двоє старших синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають та навчаються за кордоном, що підтверджується відповідними документами, а тому за змістом ст. 160 ЦПК України, ст. 181 СК України саме батько ОСОБА_2 утримує дитину та несе всі витрати, пов`язані з таким утриманням, тому саме батьку належить право вимагати сплати аліментів та, відповідно, у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти матері. У зв`язку з чим, а також враховуючи те, що спір щодо визначення місця проживання дитини не вирішений, заявник вимушений звернутися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, мотиви заяви зводяться до того, що оскільки дитина на даний час проживає з боржником за рішенням суду і дитину утримує боржник за рішенням суду, який фактично несе подвійні витрати, пов`язані з утриманням дитини, а тому виданий у 2022 році виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням боржником та із зазначених заявником причин.

Таким чином, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 432 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

1.Заяву ОСОБА_2 , за участю cтягувача ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 509/3116/22 від 17.08.2022 року, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

2.Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ №509/3116/22 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області від 31.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17.03.2025 року.

Суддя Д.М. Гандзій