Справа № 172/2376/24
Провадження № 2/172/1050/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Філіппова Є.Є. за участі секретаря судового засідання Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на житло, -
До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки ОСОБА_2 вказує, що позивачка ОСОБА_1 21.06.1993 року, згідно з ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", отримала свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , за підписом керівника органу приватизації. В свідоцтві зазначено, що воно видане на підставі розпорядження (наказу) від 21.06.1993 року №60. У свідоцтві про право власності на житло від 21.06.1993 року зазначено, що вищевказана квартира зареєстрована Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на основі свідоцтва права власності та занесена в реєстраційну книгу №6920/45.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , трьохкімнатна квартира знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку, рік забудови не вказаний. Квартира має загальну площу 44,12 кв. м., житлову - 28,2 кв.м., та складається з кімнат 14,3 кв.м., 8,2 кв.м., та 5,7 кв.м., кухні - 6,6 кв.м., ванної кімнати та туалету (спільні) - 2,4 кв.м., коридору - 6.2 кв.м., балкону - 0,72 кв.м.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України позивачка була змушена переміститися з місця свого проживання у м. Кременчук Полтавської області та на теперішній час є внутрішньо переміщеною особою. Через активні бойові дії на території Луганської області квартира була пошкоджена. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності на квартиру у зв`язку з чим вона звернулася до державного реєстратора, який своїм рішенням від 05.08.2024 року відмовив у вчиненні реєстраційних дій, оскільки не можливо отримати відповідні відомості з державних реєстрів та інших джерел інформації щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване до 01.01.2013 року, а також у зв`язку з тимчасовою окупацією Луганської області, на території якої розташоване Попаснянське РБТІ. Просить суд визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,12 кв. м., житлову - 28,2 кв.м.
Ухвалою від 26.12.2024 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати залишити за позивачкою.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у її відсутність не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою.
Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 21.06.1993 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , за підписом керівника органу приватизації. В свідоцтві зазначено, що воно видане на підставі розпорядження (наказу) від 21.06.1993 року №60. У свідоцтві про право власності на житло від 21.06.1993 року зазначено, що вищевказана квартира зареєстрована Попаснянським районним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на основі свідоцтва права власності та занесена в реєстраційну книгу №6920/45.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області своїм рішенням від 05.08.2024 року відмовив у здійсненні реєстраційних дій, оскільки не можливо отримати відповідні відомості з державних реєстрів та інших джерел інформації щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване до 01.01.2013 року, а також у зв`язку з тимчасовою окупацією Луганської області, на території якої розташоване Попаснянське РБТІ.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У той же час, враховуючи відсутність провини відповідача у виниклих правовідносинах, суд приходить до висновку, що судові витрати належить покласти на позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 317, 319, 328, 334, 392 ЦК України,
ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -
1. Позов ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на житло задовольнити.
2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
3. Судові витрати залишити за позивачкою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.Є.Філіппов