Справа №461/414/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2025 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю: заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
заінтересованої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ДПІ Галицького району м.Львова про встановлення факту, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові помер ОСОБА_4 1971 р.н., який був фактичним батьком заявника та склав на його користь заповіт. При оформленні права на спадщину, нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що в свідоцтві про народження ОСОБА_4 не записаний його батьком, так як актовий запис про народження заявника в книзі реєстрації вчинений відповідно до ст.135 СК України, а тому він не відноситься ні до першої, ні до другої групи споріднення з спадкодавцем, внаслідок чого ОСОБА_1 вимушений сплатити податок в сумі 5% від вартості спадкового майна та 1,5% військового збору. За таких обставин ОСОБА_1 просить заяву задоволити та встановити факт батьківства ОСОБА_4 по відношенню до заявника.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав.
Заінтересована особа ОСОБА_3 заяву підтримала. Надала пояснення про те, що вона є матір`ю заявника і померлий ОСОБА_4 був його батьком. В свідоцтві про народження він не записаний батьком через те, що після народження сина вони посварилися і ОСОБА_3 не захотіла записувати ОСОБА_4 батьком дитини. Незважаючи на це, ОСОБА_4 спілкувався із сином, охрестив його, ніс матеріальні витрати на дитину, приймав участь у його вихованні. Також про спілкування батька із сином свідчить складений ОСОБА_4 на користь дитини заповіт.
Представник заінтересованої особи ДПІ Галицького району м. Львова в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 зазначив, що померлий ОСОБА_4 визнавав себе його батьком, а ОСОБА_1 своїм сином, що він саме в на користь ОСОБА_1 склав заповіт, що його мама жила з ОСОБА_4 однією сім`єю як до, так і після народження ОСОБА_1 , лднак за час життя ОСОБА_4 не подавав заяву про визнання його батьком, а відтак заявник просить встановити факт батьківства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).
Під час розгляду справи встановлено, що відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові помер ОСОБА_4 1971 р.н.
ОСОБА_4 склав заповіт на корисить ОСОБА_1 .
З метою прийняття спадщини заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу на підставі статті 1296 ЦК України свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що він вимушений сплатити податок в сумі 5% від вартості спадкового майна та 1,5% військового збору, оскільки не відноситься ні до першої, ні до другої групи споріднення з спадкодавцем, так як актовий запис про народження заявника в книзі реєстрації вчинений відповідно до ст.135 СК України.
Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Частиною 3 ст.128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.
Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
На підтвердження факту батьківства заявник надав низку фотографій, свідоцтво про Хрещення.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , пояснила суду, що ОСОБА_1 є її племінником; підтвердила, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , вони всі разом були присутні на хрещенні ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_7 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , підтвердила, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для захисту майнових та немайнових законних інтересів.
Суд дійшов висновку, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є письмові матеріали справи, письмовими поясненнями заявника, заінтересованої особи, показами свідків, підтверджується наявність сімейних зв`язків між заявником та померлим, який вважав себе батьком заявника.
За таких обставин, заява підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд
Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , 1971 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.Р.Волоско