Провадження № 22-ц/812/400/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 березня 2025 року м. Миколаїв

справа № 468/1743/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 грудня 2024 року суддею Звягіною О.В., у приміщенні цього ж суду, (повний текст складено 26 грудня 2024 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області

про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з вказаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб було розірвано 07 липня 2020 року. Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_2 був зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду про стягнення аліментів відповідачем не виконується. Станом на 2 січня 2024 року заборгованість за аліментами складає 156 908, 20 грн. З часу розірвання шлюбу відповідач жодного разу не бачився з дитиною.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що після розірвання шлюбу позивачка перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною. Протягом 2020 - 2022 років служив в Збройних Силах України та не мав можливості займатися вихованням сина. Про стягнення з нього аліментів на утримання дитини він не знав, про наявний борг довідався нещодавно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено

Рішення мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, та за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують батька та матір як осіб, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. У справі, що переглядається, такі обставини відсутні.

Крім цього суд вважав, що наразі заявницею не вичерпані всі можливості впливу на відповідача щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Також судом взято до уваги висновок органу опіки та піклування, який не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Крім того, при винесенні висновку враховано заперечення батька щодо позбавлення його батьківських прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дав оцінку наданим нею доказам, що відповідач з 2019 року фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, дитина постійно проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними та наркотичними засобами, не має постійного місця роботи.

З літа 2023 року відповідач живе в м. Баштанка та достеменно знав де проживає вона з дитиною, проте спроб спілкуватись з дитиною не вчиняв, як і не надавав матеріальної допомоги на її утримання.

Гліб називає батьком теперішнього чоловіка позивачки та не знає свого біологічного батька.

На даний час Баштанським РВП ГУНП проводиться досудове розслідування відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляцій скаргу ні відповідач, ні третя особа не скористалися.

2.Мотивувальна частина

Участь у судовому засіданні апеляційного суду приймали позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Бєлова Р.В. та представник відповідача адвокат Ядловський І.М.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано 07 липня 2020 року.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини, які фактично не сплачуються. Станом на 02 січня 2024 року заборгованість складає 156 908, 20 грн.

У період з 01 вересня 2020 року по 23 лютого 2022 року ОСОБА_3 відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 «Ягідка» Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області. Вихованням дитини займалася мама ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 у її вихованні участі не приймав.

Відповідно до характеристики від 22 серпня 2024 року № 235, виданої Баштанським ліцеєм № 1, ОСОБА_4 навчається у закладі з 2023 року. Мати дитини - ОСОБА_1 займається навчанням та вихованням сина, відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_2 на зв`язок із класним керівником не виходив, на батьківські збори не з`являвся.

Працівниками Служби у справах дітей Баштанської міської ради проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_5 з метою з`ясування ставлення дитини до батька. За результатами бесіди встановлено, що хлопчик батька майже не пам`ятає, оскільки вони тривалий час не спілкувалися, тому на даний час дитині важко визначитися із ставленням до батька та бажанням спілкуватися з ним в подальшому.

Службою у справах дітей Баштанської міської ради надано до суду висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 . Крім того, під час засідання комісії з`ясовано, що заявниця не зверталася до правоохоронних органів по питанню ухиляння ОСОБА_2 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Наразі заявницею не вичерпано всіх можливостей впливу на відповідача щодо обов`язку виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Позиція апеляційного суду

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21)).

Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання (частина друга статті 18 СК України).

За приписами статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Приписи СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина/дочки після досягнення ними повноліття (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23)).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 1-6 частини першої статті 164 СК України).Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено, що: "тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Враховуючи те, що позивачка не надала доказів умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, оскільки після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, позивачка з дитиною переїхала проживати до іншого населеного пункту, відповідач певний час перебував на службі у ЗСУ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Незацікавленість батька у навчанні дитини, необізнаність про стан здоров`я дитини, ненадання матеріальної допомоги на її утримання, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між батьком та дитиною, що може бути результатом відсутності сталого спілкування.

Крім цього колегія суддів враховує недоведеність навмисного ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки матеріали справи не містять доказів його обізнаності про стягнення аліментів. Згідно довідки Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі станом на 02 січня 2024 року заборгованість відповідача за аліментами складає 156 908, 20 грн. Інформація про оскарження відповідачем судового наказу про стягнення аліментів чи розрахунку заборгованості відсутня, отже у майбутньому заборгованість може бути стягнута Державною виконавчою службою або сплачена відповідачем добровільно.

Також колегія суддів вважає, що на підтвердження того факту, що між відповідачем ОСОБА_2 та його сином ОСОБА_3 остаточно не втрачено емоційний зв`язок та батько почуває до дитини певну прихильність, вказує зазначений позивачкою факт про те, що у серпні 2024 року відповідач спілкувався з сином та повідомив йому що є його батьком. Крім цього колегія суддів враховує, що відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Баштанській міській раді та заперечує проти задоволення позовних вимог в суді.

Притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності хоч і свідчить про вчинення ним адміністративних правопорушень, проте не вказує на його негативне ставлення до дитини та на те, що така поведінка відповідача несе загрозу життю та здоров`ю дитини.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з зазначенням у ньому про попередження відповідача ОСОБА_2 щодо зміни свого ставлення до виховання, спілкування та утримання сина ОСОБА_3 .

Крім цього, враховуючи те, що позивачкою не вичерпано усіх передбачених чинним законодавством України можливостей впливу на відповідача по питанню виконання ним своїх батьківських обов`язків, колегія суддів вважає, що мати дитини з метою спонукання відповідача до виконання ним своїх батьківських обов`язків може залучати до взаємодії Орган опіки та піклування.

Враховуючи викладене, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суд першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року змінити, доповнивши його резолютивну частину наступним висновком:

Зобов`язати ОСОБА_2 змінити ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 12 березня 2025 року