ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1537/24

Провадження № 22-ц/820/597/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 674/1537/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінстраст Україна», яке перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінстраст капітал», на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2024 року в складі Шафікової Ю.Е. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 56 347 грн 20 коп, з яких сума кредиту 14 000 грн, сума процентів за користування кредитом 42 347 грн 20 коп, а також нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 16 716 грн та судові витрати

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що 13.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 7063847 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 12000 грн строком на 360 дні. Мета кредиту: споживчі (особисті) потреби. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту, 07.09.2024 року, вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. 13.09.2023 Сторони уклали Додаткову угоду, яка була підписана відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A8101», після чого відповідач отримала кредит в сумі 2 000 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , таким чином загальна сума кредиту складає 14 000 грн.

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 14000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Згідно з п.3.1. договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Пунктом 1.5.1 договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 1.99 %, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 13.10.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала. Відповідно до картки обліку договору має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 14000.00 грн., за процентами 25631.20 грн., що в загальному розмірі складає 39631 грн 20 коп.

Пунктами 3 та 4.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача. Так, 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно умов Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року та інформації, зазначеної в Картці обліку Договору (розрахунку заборгованості), ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 7063847 від 13.09.2023 року в загальному розмірі складає 39631.20 грн., яка складється з заборгованісті по тілу кредиту в розмірі 14000.00 грн., за процентами 25631.20 грн. Зазначена сума, визначена у розрахунку заборгованості, складається із заборгованості за тілом кредиту та процентів, нарахованих первісним кредитором. Враховуючи те, що станом на дату укладання Договору факторингу між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінстраст Україна» строк дії Договору № 7063847 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року не сплив, ТОВ «ФК «Фінстраст Україна», скориставшись своїм правом, на підставі умов Договору факторингу, у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року включно здійснило нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів у сумі 16716 грн.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ТзОВ «ФК «Фінстраст Україна», яке перейменовано на ТзОВ «ФК «Фінстраст капітал», подало апеляційну скаргу, посилається, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області залишено без належної уваги обставини, що мають значення для справи та не доведеності обставин, які суд вважав встановленими, що призвело до порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Апелянт вказує, що відповідно до реквізитів Договору № 7063847 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 , остання підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C6731». Таким чином, встановлено, що договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідачка зайшла на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, де малазмогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Надалі відповідачка пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Потім для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС обрала бажану суму кредиту та строк кредитування. Після прийняття ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачці ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зробив їй пропозицію в Особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Після прийняття відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний відповідачем електронним підписом. Тобто, без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, отже цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Згідно з довідкою ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів від 12 червня 2024 року, грошові кошти у сумі 12000 грн були успішно перераховані на платіжну карту НОМЕР_1 , яку відповідач зазначила під час укладання Договору № 7063847 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року, друге зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № ВП-087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» у сумі 2000 грн. на платіжну карту № НОМЕР_1 .

Таким чином, факт перерахування грошових коштів загальною сумою 14000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , яку під час укладання договору зазначав відповідач, беззаперечно доведено належними та допустимими доказами.

У даній справі, відступлення прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» належне йому право вимоги. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором № 7063847 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 р., у зв`язку з чим, вимоги позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», до якого за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги, до ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають стягненню у сумі 14000 грн. Щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами, то у період з 13.09.2023 по 12.10.2023 року первісним кредитором було нараховано проценти у сумі 8358.00 грн. за стандартною процентною ставкою відповідно до п. 1.5.1. Договору (278.60 грн. х 30 днів = 8358.00 грн.). 13.10.2023 року відповідачка не здійснила платіж на рахунок кредитора. У період з 14.10.2023 року по 14.12.2023 року первісним кредитором було нараховано проценти у сумі 17273.20 грн. за стандартною процентною ставкою відповідно до п. 1.5.1. Договору (278.60 грн. х 62 днів = 17273.20 грн.). Проте, у період з 15.12.2023 по 26.05.2024 року первісним кредитором не нараховувались відсотки за користуванням кредитними коштами. Сума заборгованості за нарахованими процентами у період з 13.09.2023 по 14.12.2023 склала 25631.20 грн. Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору.

Крім того вказує апелянт, оскільки на момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору про надання споживчого кредиту № 7063847 від 13.09.2023 року, укладеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 на 360 дні (період дії договору з 13.09.2023 року по 20.01.2024 року) не сплив, Апелянтом було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року включно, відповідно до умов п. 1.1. Договору факторингу. Нарахування здійснені, відповідно до умов Договору № 6456641 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року, за стандартною процентною ставкою 1.99%, в розмірі 16716 грн.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ТзОВ «ФК «Фінстраст капітал» просить скасувати рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що звертаючись до суду, позивач в позові вказав, що 13 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 7063847 про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до Договору №7063847 про надання споживчого кредиту в сумі 14000 грн., строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

27 травня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК «ФінтрастУкраїна" укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив ТзОВ «ФК Фінтраст Україна» згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором в тому числі і до відповідача.

Позивач в позові посилається, що відповідачка свої зобов`язання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого має прострочену заборгованість 56347 грн. 20 коп. (14000 грн. - тіло кредиту, 42347 грн. 20 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом). Також товариством, здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року включно, відповідно до умов п. 1.1. Договору факторингу. Нарахування здійснені, відповідно до умов Договору № 6456641 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року, за стандартною процентною ставкою 1.99%, в розмірі 16716 грн.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ст.ст. 76, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача.

Однак, звертаючись до суду з даним позовом ТзОВ «ФК Фінтраст Україна» не надало суду доказів укладення 13 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 електронного договору № 7063847 про надання споживчого кредиту.

Натомість позивач в підтвердження своїх вимог надав суду лише заяву (оферту) № 200502340 від 11.02.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський», яка укладалася з ОСОБА_2 13.04.2016 року, анкету заяву № 262124 ОСОБА_2 , довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту, яка підписана ОСОБА_2 13.04.2016 року, тарифи по продукту « МКредит» з яким ознайомлений ОСОБА_2 , розписку про отримання платіжної картки, згоду ОСОБА_2 на обробку його персональних даних, реєстр боржників ПАТ «Банк Михайлівський до договору №7 про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року ОСОБА_2 є боржником за кредитним договором № 200502340 від 13.04.2016 сума кредиту 10000 грн., загальний залишок заборгованості 30539 грн 02 коп.

Отже, надані докази стосуються укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 , а не з позичальником ОСОБА_1 , яка є відповідачем у справі.

Будь-яких доказів укледення кредитного договору 13 вересня 2023 року з ОСОБА_1 та надання їй кредитних коштів на умов зазначених позивачем суду не надано.

Отже, висновок суду, щодо недоведеності позивачем заявлених позовних вимог, а саме укладення між первісним кредитром ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 кредитного договору № 7063847 та надання споживчого кредиту є цілком законним та обґрунтованим.

В матеріалах справи, є підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором C6731, паспорт споживчого кредиту, однак цей доказ не можна вважати підтвердженням того, що сторони укалали кредитний договір, обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, оскільки зі змісту цього документу вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та не заміняє собою відповідні умови договору кредиту (постанова Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20).

Разом з тим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ТзОВ «ФК «Фінстраст Україна», яке перейменовано на ТзОВ «ФК «Фінстраст капітал», додало до апеляційної скарги Договір споживчого кредиту № 7063847 від 13 вересня 2023 року, укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 та Додаткову угоду до нього, проте колегія суддів не приймає до уваги як належні докази вказані документи, так як дані докази подано з порушенням норм ЦПК України.

Так відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку -позивача).

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

При зверненні до суду першої інстанції, позивачем не було надано ні сам Договір споживчого кредиту № 7063847 від 13 вересня 2023 року, укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , ні Додаткової угоди до нього, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем вказані документи теж не надавалися.

При цьому, сам позивач клопотань про долучення до справи Договору споживчого кредиту № 7063847 від 13 вересня 2023 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 та Додаткової угоди до нього, суду не заявляв.

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Крім того, товариством в апеляційній скарзі не було зазначено обставин, які б доводили неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Отже, вказані документи не було досліджено судом першої інстанції, а тому апеляційний суд не приймає їх як належні докази у справі.За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінстраст Україна», яке перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінстраст капітал» залишити без задоволення.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова