Провадження №: 2-о/755/109/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретарів - Булгакової Є.І., Лазоришин А.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_13.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

у с т а н о в и в:

25.09.2024 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 13.07.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця та ОСОБА_3 познайомились у м. Запоріжжя 12.09.2028 року і через тиждень їх стосунки набули характеру серйозних. Заявниця та ОСОБА_3 разом проводили свята у сімейному колі та відпустки. У вересні 2019 року відпочивали в Туреччині і там відсвяткували власні дні народження. У січні 2020 року разом відвідували Польщу, а у червні 2021 року відпочивали в Албанії. Протягом 2021-2022 р.р. заявниця та ОСОБА_3 разом подорожували Україною, відвідали Кам`янець-Подільський, Львів та Карпати. 13.07.2022 року заявниця переїхала до ОСОБА_3 і вони стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб з ОСОБА_3 не був зареєстрований, оскільки було вирішено відкласти цю подію на майбутнє через війну та смерть матері ОСОБА_3 . 24.02.2022 року ОСОБА_3 був мобілізований і протягом 2022-2024 р.р. ОСОБА_3 брав безпосередню участь у бойових діях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у лікарні м. Черкаси внаслідок поранення. Встановлення відповідного факту необхідне заявниці для отримання нею права на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця внаслідок поранення. Інші особи, які можуть претендувати на отримання виплати відсутні, батьки ОСОБА_3 померли, дружини, дітей та інших утриманців у ОСОБА_3 не було. Заявниця вказує, що проживала з ОСОБА_3 разом однією сім`єю. За ініціативи ОСОБА_3 12.01.2023 року заявниця була зареєстрована в кв. АДРЕСА_2 як внутрішньо переміщена особа. За час проживання однією сім`єю заявниця та ОСОБА_3 мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, займались благоустроєм квартири, а саме робили поточний ремонт, здійснювали повірку лічильників, купували меблі та інші предмети домашнього вжитку. Заявниця та ОСОБА_3 разом відпочивали, проводили разом свята у колі друзів та рідних, про що свідчать фотокартки. Також заявниця та ОСОБА_3 мали спільний бюджет, разом брали участь в утриманні житла. ОСОБА_3 надсилав заявниці кошти для покриття витрат на утримання квартири та на купівлю йому необхідних речей. Заявниця матеріально підтримувала ОСОБА_3 , у червні 2022 року придбала йому автомобіль Ниссан для виконання завдань в зоні бойових дій та прилад нічного бачення. У акті наявності власних речей, цінностей і особистих документів загиблого військовослужбовця в графі «ПІБ дружини, батька, матері або близького родича» значить ПІБ заявниці. Остання також здійснювала організацію та оплату поминальних обідів для родичів і друзів ОСОБА_3 . Крім того, факт проживання однією сім`єю підтверджується показами свідків.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року відкрите провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року витребувано докази за ініціативою суду.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року витребувано докази за ініціативою суду.

18.11.2024 року до суду надійшли пояснення заінтересованої особи, зі змісту яких вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не визнає заявлених вимог та просить відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що ознаками сім`ї є спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки, а також ведення спільного господарства (спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, ремонт житла, надання взаємної допомоги, наявність домовленостей про порядок користування житлом, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин). Проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Заявниця не надала доказів для підтвердження проживання з загиблим однією сім`єю. Зазначення про купівлю майна, не підтверджує ким воно було куплене, за чиї кошти, для кого та на чиє прохання. Вона не ставила питання про реєстрацію шлюбу і таке питання стало актуальним тільки після смерті військовослужбовця, з метою отримання одноразового грошової допомоги. Сам по собі факт близьких стосунків не може свідчити про проживання однією сім`єю. Автомобіль куплений загиблим для особистих потреб, за який він перерахував заявниці кошти. Загиблий не мав змоги особисто купити та перевезти авто, оскільки служив в іншому регіоні, тож заявниця, ймовірно як знайома, допомогла йому в цьому. Із чеків про купівлю продуктів в магазині неможливо встановити хто купував, для кого за чиї кошти, на які потреби. Оплата комунальних послуг стосується дат вже після загибелі ОСОБА_3 . У сповіщенні про загибель значиться тітка померлого ОСОБА_4 , відповідно в особовій картці загиблого вказана особа зазначена військовослужбовцем як така, яку він вважав близькою і яку треба сповістити про смерть. Це також вказує на те, що за життя сам загиблий не визнавав заявницю своєю дружиною. В листі бесід загиблим було проставлено прочерк в графі «дружина» та вказано, що він не одружений. Після мобілізації військовослужбовець проживає з особовим складом військової частини, в якій проходить службу, отже в спірний період ОСОБА_3 не міг проживати з заявницею та здійснювати дії притаманні подружжю. У період реєстрації заявниці в квартирі у якості ВПО, ОСОБА_3 в квартирі не жив, оскільки проходив службу в ЗСУ.

07.01.2025 року до суду надійшли заперечення сторони заявника на пояснення заінтересованої особи, у яких представник заявника вказує, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю було додано всі необхідні докази, які підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного побуду, взаємних прав і обов`язків.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що заявниця була жінкою її загиблого племінника. ОСОБА_3 в 2018-2019 р.р. працював в м. Запоріжжя і там познайомився з нею. В 2019 році ОСОБА_3 повернувся до м. Києва, а в подальшому приїхала і заявниця. Заявниця та ОСОБА_3 нераз відпочивали разом в Україні та за кордоном, жили разом, вели господарство, робили ремонт, разом приїздили до свідка за місто. ОСОБА_3 купив заявниці авто, а також вони хотіли купити собі іншу квартиру. Мати ОСОБА_3 добре ставилась до заявниці, вона її доглядала, але в подальшому мати ОСОБА_3 померла. Заявниця займалась волонтерством, допомогла загиблому на фронті, їздила до нього в м. Харків і він приїздив до м. Києва як міг. Коли ОСОБА_3 загинув, заявниця поїхала на місце і організувала все необхідне. В більшості випадків зустрічі свідка з заявницею та ОСОБА_3 відбувались у сестри свідка - матері ОСОБА_3 . На початку війни ОСОБА_3 був в територіальній обороні, а потім мобілізувався. У ОСОБА_3 є рідна сестра, яка прийняла спадщину після його смерті.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , а заявниця була його дружиною. Свідок мала гарні стосунки з ОСОБА_3 , росли разом, спілкувались. У 2018 році ОСОБА_3 поїхав до м. Запоріжжя і там познайомився з заявницею. В 2019 році ОСОБА_3 повернувся до м. Києва, а в 2020 році в Київ приїхала заявниця та вони почали жити разом. Свідок спілкувалась зі своїм братом та заявницею, знає що остання підтримувала ОСОБА_3 на фронті, їздила туди до нього, а він приїздив до неї в м. Київ. ОСОБА_3 та заявниця разом приїздили до батьків свідка за місто. Коли мати ОСОБА_3 померла, заявниця допомагала у похованні. В подальшому ОСОБА_3 загинув. За твердженням свідка між заявницею та ОСОБА_3 були сімейні відносини, вони жили разом, робили ремонт, мали намір придбати іншу квартиру. Заявниця займалась похороном ОСОБА_3 . Заявниця у всьому допомагала ОСОБА_3 та підтримувала його. Вони планували одружитись, тому шукали нову квартиру. ОСОБА_3 купив заявниці автомобіль. Вони вели спільне господарство, робили ремонт. З будь-якою іншою особою ОСОБА_3 не проживав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що заявниця жила з його другом ОСОБА_3 . Саме останній познайомив свідка з заявницею. У 2018 році свідок взяв на поруки ОСОБА_3 по «Закону Савченко ». ОСОБА_3 познайомився з заявницею у м. Запоріжжя в 2018 році. Спілкувались сім`ями. Коли ОСОБА_3 мобілізувався, вони підтримували відносини, заявниця допомагала йому на фронті, купила автомобіль для фронту. Заявниця опікувалась здоров`ям матері ОСОБА_3 , возила її в лікарню. Заявниця їздила на фронт до ОСОБА_3 і вона ж повідомила свідка про його загибель. Коли ОСОБА_3 приїздив, то спілкувався зі свідком і казав йому, що має намір одружитись після війни, створити родину і ймовірно мова йшла про заявницю. Про будь-яку іншу жінку свідкові не відомо. Заявниця та ОСОБА_3 жили разом, свідок декілька разів був у них в квартирі, зустрічались на святах, пікніках тощо.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що заявниця є цивільною дружиною ОСОБА_3 . Свідок служив разом з ОСОБА_3 і познайомився з заявницею в травні 2022 року, коли вона привезла автомобіль для ОСОБА_3 . Свідок часто бував в квартирі на АДРЕСА_5, у якій жили заявниця та ОСОБА_3 і на враження свідка, останній жив з заявницею як з дружиною. Свідок регулярно бачив заявницю та ОСОБА_3 разом, по кілька разів на місяць. Вони жили разом, заявниця поводила себе як господня, готувала їжу.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що вона познайомилась з ОСОБА_3 в 2018 році у м. Запоріжжя, вони почали зустрічатись, а в 2020 році вона переїхала до нього за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі проживали разом та вели спільне господарство. У 2021 році заявниця виїхала з м. Києва жила на Кіпрі і в м. Запоріжжя по роботі, а також допомагала своїм батькам. Виїзд був пов`язаний також із тим, що заявниця та ОСОБА_3 не зовсім зійшлись характерами. У березні 2022 року заявниця повернулась та почала займатись волонтерством. На той час ОСОБА_3 був ще в м. Києві. В травні 2022 року за дорученням ОСОБА_3 заявниця придбала автомобіль і передала його померлому у м. Харкові, а також пробула там з ОСОБА_3 добу. У серпні 2022 року ОСОБА_3 повернувся до м. Києва і був в Києві до березня 2023 року, при цьому він постійно проживав вдома. В жовтні 2022 року тяжко захворіла мати ОСОБА_3 і заявниця разом з ОСОБА_3 їй допомагали, а коли ОСОБА_3 поїхав, його мати доглядала заявниця, а потім допомагала її поховати. Після похорону матері, ОСОБА_3 також лишався вдома і десь у вересні-жовтні 2023 року поїхав в м. Херсон та не приїздив додому десь 2 місяці, при цьому заявниця виконувала всі його доручення. З грудня 2023 року ОСОБА_3 приїздив додому десь по 2-3 рази на місяць. 25.05.2024 року заявниця та ОСОБА_3 бачились востаннє, 26.05.2024 року він отримав поранення. Заявниця дізнавшись про це поїхала в лікарню, але ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Заявниця пояснила суду, що вона просить встановити відповідний факт починаючи з 13.07.2022 року, оскільки вона часто їздила і не може підтвердити інші періоди проживання. Заявниця та ОСОБА_3 дійсно роз`їжджались через різні характери в період квітень 2021 року - березень 2022 року, але потім примирились і заявниця повернулась. Матір ОСОБА_3 жила окремо в квартирі своєї доньки, а заявниця та ОСОБА_3 жили окремо в квартирі матері.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити та зазначила, що у матеріалах справи достатньо належних доказів для встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви з підстав викладених у письмових поясненнях, просить відмовити у задоволенні заяви та додатково пояснила суду, що заявницею не надано належних доказів на підтвердження спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільних витрат, спільного харчування тощо. Можливо між загиблим та заявницею були романтичні стосунки, але проживання однією сім`єю не підтверджено. У м. Запоріжжя ОСОБА_3 був не довго, а заявниця стверджує, що вже там склались серйозні стосунки. Зі слів заявниці та показів одного зі свідків про те, що він їх кілька разів бачив у парку, вбачається, що загиблий після мобілізації проживав вдома, але це неможливо, адже військова служба такого не дозволяє. Виходить, що заявниця переїхала до ОСОБА_3 коли він вже був мобілізований і ніхто на початку війни не міг жити вдома. Автомобіль був куплений на прохання загиблого та за його кошти, тож це не підтверджує факту спільного проживання. Чекі на замовлення продуктів не підтверджують хто їх замовляв, для кого, хто споживав та й їх всього декілька. Наданими доказами не підтверджується, що заявниця та ОСОБА_3 були саме сім`єю. Наявності взаємних прав та обов`язків не доведено. Доказів несення спільних витрат на ремонт та утримання житла не надано. Придбання майна для сім`ї не підтверджено. Зареєстрована заявниця у м. Запоріжжя. Загиблий мав великий розмір грошового забезпечення, а перераховував невеликі суми, то це не може свідчити про спільність бюджету.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи та покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, в тому числі і встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з цим, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17 вказано на те, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

За змістом ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Убачається, що заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 24.06.2004 року, а ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 27.11.1984 року, що підтверджується копіями паспортів (а.с. 10-16).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 помер у м. Черкаси ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про смерть (а.с. 37).

За змістом довідки ВЧ НОМЕР_1 від 09.05.2023 року, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі з 24.02.2022 року (а.с. 32).

Жодних даних про те, що вказана військова частина або інші військові частини, у яких служив померлий, дислокувалась в м. Києві чи поблизу міста, що вказувало б на можливість ОСОБА_3 систематично перебувати за місцем свого проживання, як про це стверджує заявниця, матеріали справи не містять. При цьому, згідно даних свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер в м. Черкаси.

Убачається, що сповіщення про смерть ОСОБА_3 від 01.06.2024 року було оформлене на ім`я тітки загиблого ОСОБА_10 і його зміст не містить жодних даних про особу заявниці (а.с. 36).

У листі-бесіді лейтенант ОСОБА_3 вказав своєю фактичною адресою: АДРЕСА_1 , зазначив про смерть своїх батьків та наявність у нього сестри ОСОБА_11 та тітки ОСОБА_12 з вказанням їх контактних даних, також навів інформацію про те, що він неодружений (а.с. 39).

Жодної згадки про особу заявниці ОСОБА_3 у зазначеному документі не навів.

В ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2018 року в справі №753/22858/17, в заяві ОСОБА_3 від 14.12.2021 року про прийняття на роботу, трудовому договорі від 21.12.2021 року, особовій картці працівника від 04.01.2022 року містяться дані про фактичне місце проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-47).

Згідно довідки Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 13.08.2024 року, за даними Єдиної інформаційної бази даних про облік внутрішньо переміщених осіб, заявниця з 12.01.2023 року по 26.01.2024 року перебувала на обліку в Дніпровському управлінні соціального захисту населення (реєструвалась самостійно через Дію). Фактична адреса проживання/перебування АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Отже, вказаний документ підтверджує реєстрацію заявниці як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 , лише в період 12.01.2023 року по 26.01.2024 року, що не відповідає її вимогам про встановлення факту спільного проживання з 13.07.2022 по 01.06.2024. При цьому, відповідна реєстрація була проведена нею самостійно через застосунок «Дія». Доказів на підтвердження посилань заявниці про те, що реєстрація її як ВПО у вказаній квартирі була здійснена з ініціативи ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

За змістом акту надання послуг від 03.10.2023 року заявниця здійснювала метрологічну повірку лічильників холодної та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49).

Однак наведене не вказує на підтвердження факту проживання заявниці з ОСОБА_3 однією сім`єю, адже заявниця за вказаною адресою рахувалась зареєстрованою як ВПО, тож мала виконувати свої обов`язки як споживач, крім того заявниця у своїй заяві вказувала, що ОСОБА_3 надавав їй кошти для покриття витрат на житлово-комунальні послуги, що свідчить про опікування ним своєю спадковою власністю. Надання людині допомоги у здійсненні оплат, які він має робити, але об`єктивно не має на це змоги перебуваючи на військовій службі, не свідчить про факт проживання однією сім`єю.

Надані заявницею документи про купівлю дивану й наповнення до нього, датовані 06.01.2024 року та 21.02.2024 року (а.с. 50-52), не дають змоги ідентифікувати місця доставки такого товару та відсутні докази на підтвердження мети такої покупки для спільного користування, а не виключно в інтересах самої заявниці.

На підтвердження вимог заяви заявниця надала копії фотокарток на яких вона перебуває разом з ОСОБА_3 та іншими особами (а.с. 53-67).

Указані фотокартки не містять дат їх створення. Разом з цим, такі світлини можуть підтверджувати проведення спільно часу, спільного відпочинку, дозвілля в момент їх створення, дружні та теплі стосунки у цей момент, однак не вказують на факт існування саме сім`ї у її законодавчому розумінні.

Із наданої заявницею банківської виписки вбачається, що за період червень 2022 року - квітень 2024 року ОСОБА_3 здійснив 19 платежів на ім`я заявниці (а.с. 68-69), однак призначення цих платежів відсутні. Разом з цим, у своїй заяві заявниця вказувала, що ОСОБА_3 надсилав їй кошти для покриття витрат на утримання квартири та на купівлю необхідних йому речей. Наведене свідчить про надання заявницею допомоги ОСОБА_3 у виконанні ним своїх обов`язків щодо утримання його спадкового майна та отримання ним необхідних на військовій службі речей за його ж власні кошти і спростовує спільність бюджету заявниці та ОСОБА_3 .

Також заявниця надала банківську виписку про здійснення нею на користь ОСОБА_3 п`яти платежів у період серпень 2022 року - січень 2024 року (а.с. 70). Призначення цих платежів відсутні і вони не мали характеру систематичності, при цьому заявниця певний час проживала у спадковій квартирі ОСОБА_3 і інформації про те, що таке проживання було для неї безоплатним матеріали справи не містять. Крім того, заявниця вказувала, що займалась волонтерською діяльністю, тож допомога військовослужбовцю, з яким були наявні дружні або навіть теплі відносини, не вказує на факт наявності саме сімейних відносин притаманних подружжю.

Заявниця надала докази здійснення нею оплати комунальних послуг 10.06.2024 роту та 10.07.2024 року по кв. АДРЕСА_2 (а.с. 71-75), однак ці оплати здійснені після загибелі ОСОБА_3 і не можуть підтверджувати факту для встановлення якого заявниця звернулась до суду.

Також заявниця зазначала, що придбала ОСОБА_3 автомобіль «Ніссан» для використання на службі, однак убачається, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.06.2022 року, цей автомобіль був придбаний заявницею за дорученням ОСОБА_3 (а.с. 76-78). У ситуації збройної агресії рф на території України фізична допомога, волонтерство від друзів, знайомих, близьких та навіть сторонніх осіб є розповсюдженим явищем, однак це не створює підстав для визначення таких дій доказами наявності сімейних відносин.

У акті наявності власних речей, цінностей і особистих документів загиблого (померлого) військовослужбовця від 06.06.2024 року в графі «ПІБ дружини, батька, матері або близького родича» вказані дані заявниці (а.с. 79-81), однак такі дані внесли особи, які складали відповідний акт після смерті ОСОБА_3 з непідтверджених будь-якими доказами причин. Заявниця об`єктивно не відноситься до переліку осіб вказаних у наведеній графі акту і відсутні будь-які документи складені ОСОБА_3 за життя до його мобілізації або під час служби, у яких би він особисто хоча б раз зазначив дані заявниці, як особи з якою проживає однією сім`єю, як цивільної дружини чи хоча б як контактної особи.

Воля померлого на визнання ним заявниці як такої, що є його фактичною дружиною без здійснення реєстрації шлюбу, з жодних наданих суду доказів не вбачається.

В сучасному світі пересилання листів та листівок засобами поштового зв`язку, у яких фіксується дійсне ставлення відправника до адресата зустрічається все менше, однак розповсюджене пересилання повідомлень різноманітними месенджерами додатків мобільного зв`язку. Ці повідомлення на теперішній час входять до доказової бази при необхідності підтвердити дійсні відносини між померлим і особою, яка має намір встановити факт спільного проживання однією сім`єю. Однак заявниця не надала суду жодних переписок/повідомлень між нею та ОСОБА_3 , не дивлячись на те, що за її словами вони познайомились ще у 2018 році.

Витрачання заявницею коштів 06.06.2024 року для проведення поминального обіду по смерті ОСОБА_3 (а.с. 82-85) не є доказом наявності сімейних відносин між загиблим та нею, адже певний час заявниця проживала у спадковій квартирі померлого мала з ним стосунки (дружні або навіть теплі), тож організація обіду свідчить про прояв людяності, але не досягає рівня підтвердження наявності сімейних відносин.

Наявність у заявниці нагород та відзнак на ім`я померлого ОСОБА_3 (а.с. 33-35) не свідчить про її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю.

Дані закордонного паспорту ОСОБА_3 свідчать про його перебування за межами України в період: 22.09.2019 - 29.2019 р.р.; 17.01.2020 - 20.01.2020 р.р. Такі самі дати перебування за кордоном наявні і в закордонному паспорті заявниці (а.с. 17-22).

Також у закордонному паспорті заявниці наявні дані про її перебування в білорусі та росії в період 02.01.20-06.01.20 р.р. У паспорті також наявна інформація про нетривалі та тривалі перебування заявниці за кордоном починаючи з травня 2021 року, квітень 2022 року, липень 2023 року, лютий 2024 року - квітень 2024 року.

На підтвердження вимог заяви, заявниця надала документи про здійснення доставок товарів з магазину «Сільпо» 16.07.2022 року, 06.08.2022 року, 26.10.2022 року, 23.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28-31).

Однак, зміст наданих документів не підтверджує даних особи замовника, відсутні дані про те, ким використані закуплені товари, а перелік товарів не містить жодної позиції, яку б можна було однозначно ідентифікувати з особою чоловічої статі, тобто підтвердити купівлю товару саме для потреб чоловіка.

Посилання на те, що шлюб не був зареєстрований через агресію рф та смерть матері ОСОБА_3 здійснені лише зі слів самої заявниці та показів свідків, які надані ними з чужих слів, тобто зі слів тієї ж заявниці та померлого, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 90 ЦПК України, не може бути допустимим доказом.

В цілому показання допитаних свідків, носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у подібних правовідносинах.

Об`єктивно кожна особа має власне уявлення про поняття сім`ї, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю, яке не завжди співвідноситься з законодавчим визначенням таких понять, тож покази свідків про проживання заявниці та померлого однією сім`єю не є належними, допустимими, достовірними і, як наслідок, достатніми доказами для встановлення відповідного юридичного факту.

Факт знайомства, проживання заявниці певний період часу в спадковій квартирі ОСОБА_3 під час його служби в ЗСУ, надання йому допомоги, не свідчить про дійсне спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявність між заявницею та ОСОБА_3 взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї, та не є достатньою підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

За обставин проходження ОСОБА_3 служби в Збройних Силах України починаючи з 24.02.2022 року до часу своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заявницею не доведено, що в цей період він фактично систематично проживав із нею в кв. АДРЕСА_2 , оскільки лише пояснення самої заявниці та покази свідків не є достатніми та достовірними доказами на підтвердження таких обставин. Будь-яких документів про відпустки, відрядження військовослужбовця суду не надано. Крім того, сама заявниця була зареєстрована у вказаній квартирі як ВПО лише в період з 12.03.2023 по 26.01.2024 р.р.

Заявницею не надано переконливих, належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження ведення нею з ОСОБА_3 спільного бюджету, господарства та побуту, наявності спільних фінансів, наявності взаємних прав та обов`язків, спільного проживання, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування тощо, на підтвердження реальності сімейних відносин і їх довготривалості.

Досліджені у справі докази у їх сукупності не дають можливості суду дійти висновку про підтвердження заявницею факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем, а тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст.ст. 3, 21, 36 СК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 14.03.2025 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_6

Суддя -