Справа №303/1394/25
2/303/412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Частиною 4 ст.177 ЦПК України передбачено, що позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, зі змісту позовної заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ними заявлено позовну вимогу майнового характеру, а саме про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю такого майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивачів свідчить про їх майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Разом з тим, аналіз позову позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та доданих до нього матеріалів не дозволяє встановити дійсну ціну позову, яка в силу приписів п.п.2, 9 ч.1 ст.176 ЦПК України визначається дійсною вартістю 1/6 частки житлового будинку, які позивачі просять витребувати у відповідача ОСОБА_3 на свою користь.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п.3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Проте звіту про оцінку майна на момент звернення до суду позивачами до позовної заяви не додано.

Однак позивачами, всупереч вищенаведеному, у змісті позовної заяви зазначено ціну позову, як 28 916 гривень. Також варто зазначити, що документом, який визначає ринкову вартість майна, відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав, є звіт про оцінку майна виданий уповноваженим на те суб`єктом. Внаслідок цього суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість спірного майна, оскільки позивачами не надано актуальних відомостей щодо ринкової вартості нерухомого майна та не зазначено підстав неможливості проведення експертної оцінки такого майна, за результатами якої позивачі можуть визначити правильну ціну позову, оскільки оцінка має бути дійсною, тобто чинною протягом шести місяців, у межах яких позивачам слід звернутися з відповідним позовом до суду.

У свою чергу, позивачами до позовної заяви було додано Висновок про вартість майна станом на 24.12.2012 року, тобто з часу визначення його вартості пройшло більше 12 років, що у свою чергу свідчить про недійсність такого висновку про вартість такого майна, а отже суд позбавлений права брати його до уваги.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 1211,20 гривень на 2025 рік) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 15 140 гривень на 2025 рік).

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. За таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватися встановленого державою порядку (справа «Голдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21.02.1975).

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без руху.

Запропонувати позивачам усунути вищезазначені недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали у вищевказаний строк заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду Ю.Ю. Куцкір