КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4456/24
Провадження № 2/488/1043/25
УХВАЛА

Іменем України

06.03.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Авдєєвій К.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду питання про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та стягнення грошової компенсації, зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки майна у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та стягнення грошової компенсації.

01.10.2024 року визначено суддю, для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до частин 1 та 6,8 статті 187 ЦПК, в порядку досудової підготовки судом був надісланий запит до реєстру територіальної громади міста Миколаєва, відповідь на який надійшла 02.10.2024 року.

04.10.2024 року Корабельним районним судом м. Миколаєва відкрите загальне позовне провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та стягнення грошової компенсації.

05.03.2025 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Місяченко О.А. про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви.

05.03.2025 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки майна у спільній сумісній власності.

В судове засідання сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чуб Т.В. через підсистему Електронний суд надала до суду заяву в якій категорично заперечувала проти поновлення строку на подання зустрічного позову, оскільки відповідачем було грубо порушено процесуальні строки на зазначену дію, які строго регламентуються частиною 1 ст. 193 ЦПК.

Також зазначила, що частиною 1 ст. 42 ЦПК України встановлено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, що передбачено ч. 1 ст. 48 ЦПК України.

Із наведених норм права вбачається, що строк для вчинення процесуальної дії (подання зустрічного позову) поновлюється саме відповідачу, а не представнику відповідача, за наявності поважних причин пропуску строку саме у відповідача, а не у представника відповідача.

До заяви не долучені докази наявності поважних причин пропуску процесуального строку у відповідачки, що є підставою для відмови у задоволені заяви. Відповідачка мала об`єктивну можливість самостійно ознайомитися з матеріалами справи, скористатися послугами іншого адвоката. Про наявність судової справи відповідачка була обізнана, оскільки вже 21.01.2025 року звернулася до адвоката Місяченко О.А. та уклала з нею договір для надання їй правової допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та стягнення грошової компенсації, яка знаходиться в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Дослідивши матеріали первісного та зустрічного позову, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, відбувається за заявою заявника і суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (див. постанову Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/12042/22).

Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 920/342/17, від 04.04.2019 у справі № 918/361/18, від 29.07.2019 у справі № 925/872/18, від 18.09.2019 у справі № 910/16837/18, від 07.11.2019 у справі № 910/2892/19.

Суд також наголошує, що повернення зустрічного позову в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 237/3566/17 (провадження № 61-13886св21) вказано, що: «право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним; подаючи зустрічну позовну заяву, заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо її подання. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (стаття 194 ЦПК України). Отже, зустрічна позовна заява, подана до суду поза межами строку для подання відзиву, підлягає поверненню судом заявнику».

Заявлене представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Місяченко О.А. клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову не містить посилань на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений судом строк.

Суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду (див. ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 554/4001/17, провадження № 61-20093ск21).

Матеріали справи не містять доказів та й доводів, які б свідчили про наявність перешкод для ОСОБА_2 щодо своєчасного звернення за професійною правничої допомогою.

Тобто час такого звернення залежав виключно від її волевиявлення.

Таким чином, ОСОБА_2 не спростовано того, що вона мала можливість подати відповідний зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Установивши, що ОСОБА_2 пропустила строк на звернення до суду із зустрічним позовом та суд не встановив поважних причин, що перешкоджали їй подати його вчасно, суд дійшов висновку про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_2 права пред`явити позов у загальному порядку.

Враховуючи наведене, суд не вважає застосування наслідків, передбачених ЦПК України щодо зустрічної позовної заяви, поданої з пропуском встановленого строку та без доведення непереборності підстав, що стало причиною пропуску такого строку, проявом надмірного формалізма.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З урахуванням приписів п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 7 ст. 49, ст. 142, п. 2 ч. 2 ст. 197, ст. 207, ч. 5 ст. 211 ЦПК України суд роз`яснює сторонам їх право на врегулювання спору шляхом досягнення угоди між ними.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 211 ЦПК України під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін.

Частиною 3 статті 8 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017) встановлено, що адвокат за можливості сприяє досудовому та позасудовому порядкам урегулювання спорів між клієнтом та іншими особами.

Суд звертає увагу сторін на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України, за змістом яких мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 43, 49, 121, 193, 194, 197, 198, 200, 258-261, 354, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки майна у спільній сумісній власності - відмовити.

Матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відступлення від засади рівності часток подружжя та збільшення частки майна у спільній сумісній власності - повернути.

Роз`яснити, що відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає зверненню до суду із зазначеним позовом у загальному порядку.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Ухвала може бути оскаржена подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Я.А. Чернявська