№ 207/5780/24
№ 2/207/306/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Бушанської О.В.

при секретарі Сердюк В.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на дитину

та за зустрічним позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_3

третя особа Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про оспорювання батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, в якому просить стягнути з відповідач на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 жовтня 2024 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа особа Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оспорювання батьківства, в якій заявник просить виключити відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 09.09.2014 за №444.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ОСОБА_4 у 2013 році перебував у стосунках із ОСОБА_3 . Відносини між ними були недовгими і вони розійшлись. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_3 народила доньку. Зі слів спільних друзів він дізнався, що батьком дитини є чоловік, який мав стосунки з ОСОБА_3 після припинення між ними відносин. 13.04.2022 ОСОБА_4 був призваний на військову службу до Національної гвардії України. Під час відпустки він зустрів ОСОБА_3 , яка повідомила йому, що її донька є його рідною по крові дитиною і він, не задумуючись вирішив визнати батьківство. Потім відносини між ними погіршились і ОСОБА_3 сповістила йому, що народжена нею донька не є його рідною дитиною.

Крім того, у зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 просить призначити у справі судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, оскільки вважає, що висновок експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

У судовому засіданні представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) підтримала клопотання про призначення у справі судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи та просила його задовольнити, витрати на оплату експертизи покласти на ОСОБА_4 .

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) заперечував проти призначення у справі судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи та просив відмовити у задоволенні даного клопотання.

В обґрунтування своєї правової позиції, представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) зазначає, що оскільки відповідач на момент реєстрації факту батьківства був обізнаний про те, що він не є рідним батьком дитини, тому він позбавлений можливості оспорювати своє батьківство. Вказані обставини були встановлені під час розгляду Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №207/209/23. Зокрема, у межах вказаної справи ОСОБА_4 подано заяву, в якій він просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та виключити відомості про його батьківство з актового запису №444 від 09.09.2014 про народження ОСОБА_6 .

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) заперечувала проти доводів представника позивача та зазначила, що заяву про визнання позову у справі №207/209/23 було подано ОСОБА_4 , оскільки він посварився з ОСОБА_3 та був ображений на неї.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

У постанові від 17.03.2020 у справі №606/2142/18 Верховний Суд зробив висновок, що за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень.

При цьому, суди не можуть покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши обставин справи. Тобто повинне мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для його задоволення.

Таким чином, визнання ОСОБА_4 позову у справі №207/209/23 не може бути підставою для звільнення позивача (відповідача за зустрічним позовом) від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Частинами 1,3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Частинами 1,2 ст.102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про оспорювання батьківства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.02.2021 у справі №373/2257/18, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Верховний Суд України у постанові від 12.02.2020 у справі №310/3095/17 констатує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що для дослідження судом обставин, які входять до предмета доказування, необхідні спеціальні знання в сфері генетики, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивача про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

У відповідності до вимог ч.3,4 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи (п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, зумовленим неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Дійшовши висновку про необхідність призначення у справі судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до суду.

Керуючись ст.ст. 103,104, 252, 253, 258-261 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Таліпової Альони Георгіївни про призначення у справісудово-біологічної (судово-генетичної) експертизи- задовольнити.

Призначити у справі судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради (49005, м.Дніпро, вул.Соборона, 14).

На вирішення експерта поставити наступне питання:

- Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Зобов`язати матір дитини ОСОБА_3 забезпечити для проведення експертного дослідження явку дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради (49005, м.Дніпро, вул.Соборона, 14). для відібрання генетичного матеріалу.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`явитись у визначений експертами день та час для відібрання біологічних зразків і проведення експертизи.

Оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі покласти на позивача - ОСОБА_4 .

Попередити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі зупинити до закінчення проведення судової експертизи та/або повернення матеріалів справи до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошену лише вступну та резолютивну частину ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали

Суддя О.В.Бушанська