Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6942/24
Провадження №2/711/165/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання - Буйновській А.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача

адвоката Трегуб О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2010 між нею та відповідачем укладено шлюб, який у подальшому, рішенням Придніпровського районного суду від 28.10.2016, розірвано.

За час перебування у вказаному вище шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, з 2016 року вони з відповідачем не підтримують сімейних відносин, не спілкуються та не ведуть спільного господарства. На теперішній час мешкають в різних країнах. До того ж, позивач також вказує, що малолітній син ОСОБА_3 проживає разом з нею.

Як зазначено, відповідач працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. Разом з тим, зазначає, що відповідач не надає та не бажає надавати добровільно ніяких грошових коштів, пов`язаних з витратами на дитину. Син ОСОБА_4 повністю перебуває на її утриманні, тобто одяг, харчування, засоби гігієни, інші витрати, враховуючи вік дитини, здійснюється за її кошти. Враховуючи зазначене вище, на її думку, відповідач ОСОБА_2 нехтує та взагалі самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків.

Одночасно повідомляє, що 22.05.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (справа № 711/2397/23).

25.07.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси скасовано судовий наказ за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та одночасно роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

18.10.2023 Черкаським апеляційним судом рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 залишено без змін.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 09.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надходило. Крім того, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

26.09.2024 судом направлено до Prasident des Oberlandesgerichts Dresden прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, враховуючи ту обставину, що фактичним місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

25.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який подано представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Трегуб О.А., та який прийнятий судом. Звертає увагу суду на те, що питання щодо наявності законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини у розмірі саме 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача вже було предметом судового розгляду у справі № 711/2397/23. Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 задоволено заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 22.05.2023 у справі № 711/2397/23, скасовано судовий наказ та відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 . Вказане рішення суду обґрунтоване тим, що в ході судового розгляду було встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_6 надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, здійснюючи періодичні платежі, брав участь у додаткових витратах, подарунках, у спілкуванні та вихованні сина. Крім того, судом взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 має ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. Залишаючи судове рішення без змін апеляційний суд звернув увагу на те, що оскільки визначений збільшений розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін не може компенсуватися за рахунок зменшення розміру утримання двох його дітей від іншого шлюбу. Разом з цим, звертає увагу суду на той факт, що створення нової родини не вплинуло на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина від першого шлюбу. Попри вказане, після видачі судового наказу у справі № 711/2397/23 і до його скасування, з ініціативи позивача було відкрито виконавче провадження № 71937852, у межах якого з відповідача стягувались кошти на утримання дитини. Так, 28.04.2023, ще навіть не будучи обізнаним про існування справи про видачу судового наказу, ОСОБА_6 сплатив 3 000 грн. 00 коп. на рахунок ОСОБА_7 (наразі ОСОБА_8 ), a 01.06.2023 - ще 8 000 грн. 00 коп. на утримання сина. Проте, не зважаючи на вказане, 02.06.2023 позивачем було пред`явлено судовий наказ до примусового виконання з метою стягнення коштів за періоди, які вже були оплачені боржником. У ході виконавчого провадження, а саме: 11.07.2023 Канівський ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Кив) перерахував на рахунок стягувача (позивача) кошти у сумі 27 648 грн. 88 коп., які стягнуті з відповідача. У вересні 2023 року з доходів боржника було утримано 31 507 грн. 78 коп. на погашення заборгованості по аліментах. Загалом, за період існування відкритого виконавчого провадження, з відповідача на користь позивача, як стягувача за скасованим у подальшому судовим наказом, стягнуто понад 70 000 грн. 00 коп. Враховуючи вказані вище обставини, доводи позивача про самостійне утримання дитини після розірвання шлюбу є безпідставними та спростовуються долученими до відзиву доказами. Також просить врахувати той факт, що на утриманні відповідача також перебувають ще двоє малолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (яким у серпні 2024 року виповнилось по 5 років), а також його дружина, яка наразі не працює та займається вихованням дітей. У даному ж випадку, за умови стягнення з відповідача 25 % доходу на утримання сина ОСОБА_11 , на двох інших дітей залишається по 12,5 %, що є порушенням закріпленого у Конвенції про права дитини від 20.11.1989 та ст. 52 Конституції України принципу рівності всіх дітей у своїх правах. Водночас, позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів, які спростовують рівність дітей перед законом або можливість відповідача сплачувати аліментів у розмірі, більшому ніж встановлений ст. 183 СК України. Крім того, позивачем не доведено наявність у відповідача достатнього заробітку (доходу) для присудження аліментів у розмірі 25 % щомісячно, так само як не доведено факт наявності у відповідача витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Поряд з цим, звертає увагу суду на ту обставину, що позивач також є особою працездатного віку, отримує дохід та має у власності нерухомість (квартиру АДРЕСА_2 та 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 ). Натомість, відповідач не має у своїй власності нерухомого майна, наразі не працює та тимчасово разом з родиною перебуває за кордоном. 3 огляду на викладене вище, беручи до уваги зміну сімейного стану відповідача, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, а також враховуючи рівність дітей перед законом і рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, відповідач вважає обґрунтованими позовні вимоги частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

30.12.2024 позивачем подано відповідь на відзив, яку вона обґрунтовує тим, що відповідач працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати заявлений нею розмір аліментів. Водночас, зазначає, що відповідач не надає та не бажає надавати добровільно ніяких грошових коштів, пов`язаних з витратами на дитину. Син ОСОБА_4 повністю перебуває на її утриманні, тобто одяг, харчування, засоби гігієни, інші витрати, враховуючи вік дитини, здійснюється за її кошти. Враховуючи зазначене вище, відповідач ОСОБА_2 нехтує та взагалі самоусунувся від виконання покладених на нього обов`язків. Вона, як мати дитини, самостійно і повністю несе всі витрати по забезпеченню свого сина ОСОБА_4 . Проте, вважає, що його батько - ОСОБА_2 повинен нести свою батьківську відповідальність. Крім того, вказує, що увесь час повномасштабної війни в Україні, ОСОБА_3 проживає разом з нею, як і до цього часу з моменту розлучення 28.10.2016, та перебуває на повному її фінансовому утриманні, куди включаються витрати і на проживання, і на оздоровлення, і на навчання тощо. Відносно аргумента ОСОБА_12 про дискримінацію інших дітей відповідача у разі задоволення її позовних вимог, то зазначає, що своїми позовними вимогами вона ставить питання про стягнення мінімального розміру аліментів, встановленим законодавством на одну дитину. До того ж, відповідачем ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів про неспроможність сплачувати відповідні аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.09.2024 і до повноліття дитини. Доводи відповідача про те, що він раніше, нібито, ніс додаткові витрати на сина та купував необхідні речі, не відповідають дійсності. Стверджує, що тільки вона дотепер самостійно піклується про стан здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання дитини, створює належні умови для розвитку природних здібностей дитини, уважно слідкує за всіма здібностями сина та записує на відповідні гуртки, водить його на ці гуртки, оплачує їх, організовує тематичне дозвілля, самостійно слідкує за навчанням сина, повністю самостійно всі ці роки з моменту розлучення оздоровлює сина, організовує та оплачує відпочинок, та розвиток талантів сина. Одночасно повідомляє, що з червня 2023 року ОСОБА_2 припинив грошові перерахування на сина. Також зауважує, що проживання відповідача у Німеччині не є підставою для ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи зазначені вище обставини просить задовольнити її позов у повному обсязі.

02.01.2025 до суду до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які подано представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Трегуб О.А. Вказує, що після припинення шлюбу, відповідач щомісячно добровільно сплачував на ім?я позивача кошти на утримання сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір яких весь час перевищував не лише мінімальний гарантований, але і рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку. Крім того, відповідач, як батько ОСОБА_11 , неодноразово ніс додаткові витрати на дитину, купував подарунки сину, регулярно займається його вихованням, піклувався і піклується про стан здоров?я сина, фізичний, духовний і моральний розвиток та навчання дитини. Між відповідачем та сином існують гарні відносини, сталий емоційний зв?язок, по мірі можливості, відповідач намагається виконувати свої батьківські обов?язки, регулярно спілкується з сином. Після припинення шлюбу, відповідач почав проживати у місті Вишгород Київської області, а позивач з сином - у м. Черкаси. Тому, відповідач регулярно (щомісяця) приїздив до сина у м. Черкаси, щоб провести час з дитиною, при тому, що відстань між містами становить більше 200 км. При зустрічах, звісно, всі витрати на дитину брав на себе відповідач. Більше того, навіть створення нової родини та народження у відповідача у 2019 році двійнят: ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , не вплинуло на його ставлення до дитини від попереднього шлюбу, між дітьми склались теплі усталені стосунки, відповідач неодноразово забирав ОСОБА_4 на вихідні, чи у період канікул до себе. До того ж, вкотре зауважує, що як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції за наслідками розгляду справи N? 711/2397/23, після припинення шлюбу відповідач сплачував кошти на рахунок позивача добровільно. Після відкриття виконавчого провадження відповідач дійсно припинив добровільне перерахування аліментів на дитину з метою уникнення подвійного стягнення коштів. Водночас, з початком процесу примусового виконання судового рішення саме державним виконавцем здійснювався контроль за виконанням судового наказу та облік сплаченої заборгованості, у тому числі з урахуванням наданих відповідачем доказів добровільно сплачених коштів та звітів роботодавця про суми здійснених відрахувань. Відповідно до поданої позивачем у 2023 році уточненої декларації за 2023 рік, протягом 2023 року позивач отримала від відповідача аліменти у загальній сумі 78 308 грн. 00 коп. Таким чином, враховуючи, що останній добровільний платіж у сумі 8 тис. гривень був здійснений відповідачем у червні 2023 року, протягом липня 2023 року - вересня 2024 року включно, з відповідача на утримання сина було стягнуто суму, яка становить більше 5 тис. гривень на місяць (78308,00 грн./15 місяців = 5220,54 грн.). Вказана сума більше ніж втричі перевищує гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку. Відтак, доводи позивача у цій частині є абсолютно безпідставними, не відповідають дійсності та спрямовані на введення в оману суду щодо факту виконання відповідачем свого батьківського обов?язку щодо утримання дитини. Проте, наразі відповідач не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у такому ж розмірі, однак не заперечує щодо стягнення з нього коштів у розмірі, що відповідає гарантованому розміру аліментів на дитину відповідного віку.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, на підставі наведеного нею позовній заяві та інших письмових заявах по суті справи обґрунтування та з урахуванням доданих матеріалів. Крім того зазначила, що вона просить стягнути аліменти у частці від заробітків відповідача (1/4), а не у твердій грошовій сумі (1598 грн.), як пропонує сторона відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Трегуб О.А. частково визнала заявлені позовні вимоги, а саме не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила врахувати ту обставину, що у відповідача відсутній дохід, він не працює і, відповідно, не може сплачувати аліменти у частці від свого доходу, а позивач, у свою чергу, не довела того факту, що у відповідача наявна можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Також зауважила, що відповідач не відмовляється від свого обов`язку утримувати дитину і готовий сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1598 грн., що становить 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.09.2010 сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1201. Водночас, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2016 у справі № 711/7643/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Вказане вище судове рішення набрало законної сили 07.11.2016.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 10.10.2023, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила ім`я. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_1 .

За час спільного проживання у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.04.2011, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 430. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дитини між сторонами спору також не існує.

До того ж, судом достовірно встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільна неповнолітня дитина мешкає разом з матір`ю ОСОБА_14 за адресою її постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою голови правління ОСББ «Затишок 2005» Кучер Т.О. від 04.09.2024 та актом опитування сусідів № 2286 від 13.09.2024.

На теперішній час позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину, яка потребує матеріального забезпечення.

У судовому засіданні також встановлено, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.05.2023 у справі № 711/2397/23стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2023 та продовжувати до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 268 грн. 40 коп.

Водночас, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 у справі № 711/2397/23 задоволено заяву представника ОСОБА_2 адвоката Трегуб Оксани Анатоліївни про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі за заявою ОСОБА_7 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Скасовано судовий наказ, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси від 22.05.2023 у справі № 711/2397/23. Відмовлено ОСОБА_7 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі № 711/2397/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_7 , а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 у справі № 711/2397/23 залишено без змін.

Відповідно до довідки-розрахунку № 42129 від 01.10.2023, виданої державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Базюк В., заборгованість ОСОБА_2 у виконавчому провадженні щодо виконання судового наказу № 711/2397/23, виданого 22.05.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, станом на 01.01.2023 відсутня. Існує переплата 52034 грн. 88 коп. Згідно з довідкою від 01.08.2023 існує переплата у розмірі 16132 грн. 63 коп.

З наданих відповідачем доказів, вбачається, що він, ОСОБА_2 , 26.04.2017 уклав шлюб з ОСОБА_15 , про що Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 86 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 26.04.2017.

У цьому шлюбі у відповідача народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22.08.2019, актовий запис № 2112, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 22.08.2019, актовий запис № 2111. Батьком дітей записаний відповідач.

При прийнятті рішення у справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, а також, його позицію про те, що він не відмовляється від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, незважаючи на те, що, як встановлено судом, з вересня 2024 року він не бере участі в утриманні свого сина. Крім того, відсутні відомості про те, що з нього проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами на користь інших утриманців.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень; працездатних осіб 3028 гривень.

За загальновідомою статистичною інформацією середня заробітна плата по Черкаській області у 2023 році складала близько 12623 грн.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

За загальновідомою статистичною інформацією середня заробітна плата в України, станом на грудень 2024 року складала 21 698 грн. 99 коп.

Аргументуючи свої заперечення проти позову, відповідач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан.

Однак, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження двох дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, який запропонований позивачем. Крім того, стороною відповідача не доведені обставини про те, що його двоє дітей проживають разом з ним і перебувають на його утриманні. Під час розгляду справи встановлено, що жодних виконавчих проваджень про стягнення коштів на їхнє утримання немає. Також, суд звертає увагу, що відповідач є працездатним і той факт, що він, начебто, не працює, є безпідставними, враховуючи характер спірних правовідносин. Так, не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача про те, що, проживаючи за кордоном, відповідач не працює і не отримує будь-які доходи. Крім того, він не позбавлений можливості та права звернутися до центру зайнятості в Україні і винайти роботу, яка б давала йому можливість заробляти та сплачувати кошти на утримання спільної з позивачем дитини. Відсутні дані вважати, що він й за станом здоров`я не може заробляти грошові кошти як на своє утримання, так і на дитину. Той факт, що позивач працює і отримує заробіток, жодним чином не знімає обов`язку батька дитини утримувати сина ОСОБА_4 , 2011 року народження. Наявність у відповідача двох дітей від іншого шлюбу, також не дає підстав не сплачувати аліменти на утримання сина від першого шлюбу. До того ж, відповідач, через свого представника, повідомив суду про те, що він не працює, не має доходів, проживає за кордоном із своєю сім`єю, а тому не може, враховуючи його матеріальний стан, утримувати сина. Такі доводи суд оцінює критично і вважає, що, за відсутності належних, допустимих і переконливих доказів щодо наявності об`єктивних причин неможливості мати заробіток, відповідач намагається уникнути обов`язку щодо утримання свого сина.

Також, суд звертає увагу, що позивач просить про стягнення аліментів на утримання сина у частках від заробітку (доходу) відповідача. Позивач не погодилась із пропозицією відповідача щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі, а тому суд вирішує справу, враховуючи норми ст. 13 ЦПК України, тобто в межах пред`явлених позовних вимог.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію позивача та відповідача, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільну з позивачем неповнолітню дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачем розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з позивачем сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликалася позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач, як на підставу своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи позицію сторони відповідача, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Слід зазначити, що помилковими є доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, тобто стягнення з нього аліментів на утримання його сина, який проживає із позивачем, оскільки, як він вказує, - ним і так надавалися кошти задля матеріального забезпечення дитини всім необхідним, оскільки, як вже зазначалося, аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Отже, в даному випадку, позивач (мати дитини) мала право звернення до суду з цим позовом, встановлено, що спільна дитина сторін потребує утримання, яке здатен надавати відповідач, який проживає окремо від дитини. Водночас, суд звертає увагу, що в разі можливості, бажання, необхідності кожен із батьків, зокрема і відповідач, вправі матеріально допомагати дитині як у грошовій формі, так і натуральній (придбання одягу, речей, іграшок, тощо) понад розмір аліментних платежів, які визначені судовим рішенням.

Крім того, аліменти на дитину необхідно стягувати з 04.09.2024, враховуючи норми сімейного законодавства та ту обставину, що позивач саме 04.09.2024 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із цією позовною заявою.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, при зверненні до суду із цим позовом, позивач не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 1211 грн. 20 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 141, 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , зазначене у позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2024 та продовжувати до повнолітня дитини.

Рішення про стягнення аліментів у частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , зазначене у позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_6 ) судовий збір у дохід держави у сумі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька