Справа №345/6111/23
Провадження № 2/345/24/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

представника позивача Яцківа М.В.

представника відповідача Гунька О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики-розписки недійсним, -

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яцків М.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики - розписки недійсним.

Позов мотивує тим, що позивач працювала в ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» із 11.07.2018 року. З моменту влаштування у ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», ОСОБА_1 вважала, що керівником відділень у м. Калуші є ОСОБА_2 , оскільки остання проводила із нею співбесіду при прийомі на роботу, всі заповнені документи щодо прийому на роботу ОСОБА_1 давала їй, протягом всього часу всі робочі питання, які виникали у ОСОБА_1 вирішувала виключно із нею, в т.ч. за допомогою телефонних дзвінків. Ще задовго до того, як ОСОБА_1 працевлаштувалася у ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» та за весь час її роботи на даному підприємстві всі працівники вважали, що ОСОБА_2 є керівником відділень у м. Калуші. Про те, що фактично керівником відділень у м. Калуші являється ОСОБА_4 , ОСОБА_1 дізналася, тільки в кінці серпня 2021 року, коли він вперше до неї зателефонував.

Станом, на 26.08.2021 року вона ще не знала, що ОСОБА_2 не являється керівником відділень у м. Калуші ПТ «Ломбард «Сакура» Качанова А.В. і Компанія» та, що фактично керівником відділень є ОСОБА_4 .

26.08.2021 року ОСОБА_2 після виявлення невідповідності ювелірних виробів викликала ОСОБА_1 у відділення ломбарду, що знаходиться у АДРЕСА_1 , при тому, що ОСОБА_1 працювала у ломбарді у АДРЕСА_2 .

Коли ОСОБА_1 прийшла у відділення, яке знаходиться на АДРЕСА_1 , починається вияснення ситуації з приводу підміни ювелірних виробів, обговорюється сума збитків, які можуть бути нанесені ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», а в подальшому, приходить ОСОБА_5 , який приносить результати інвентаризації із сумою збитків близько 200 тис. грн.

Фактично ОСОБА_2 висунула ОСОБА_1 претензії, що вона нанесла збитки ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» у сумі 200000 грн. на підставі проведеної інвентаризації, яка була проведена ОСОБА_5 одноособово, а не комісією та без участі ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 відмовилася провести інвентаризацію у присутності ОСОБА_1 .

Не випускаючи ОСОБА_1 з приміщення ломбарду, без її згоди, але в її присутності, ОСОБА_2 починає шукати шляхи, як ОСОБА_1 може погасити ці збитки. Зокрема, вона телефонує до своєї знайомої, яка працює у банку або має відповідні зв`язки у банківській установі, щоб оформити на ОСОБА_1 кредит на суму 200000 грн. В подальшому зателефонувала, ще до однієї особи та цікавилася, як переписати квартиру ОСОБА_1 на себе.

Після того, ОСОБА_6 , чоловік ОСОБА_2 , який фактично здійснював конвоювання ОСОБА_1 , по вказівці ОСОБА_2 , відвіз ОСОБА_1 по місцю її проживання по документи на квартиру, які вона також передала ОСОБА_2 та які по даний час не повернуті ОСОБА_1 .

В подальшому, заручившись допомогою двох працівників ломбарду та свого чоловіка ОСОБА_6 , здійснюючи тиск на ОСОБА_1 , даючи їй якісь таблетки, погрожуючи, що поки вона не напише розписку її не випустять з приміщення ломбарду, викличуть поліцію, її арештують та посадять в тюрму, а малолітню дитину віддадуть в органи опіки, ОСОБА_2 змусила ОСОБА_1 написати на її ім`я розписку про нібито отримання у неї у борг 200000 грн., незважаючи на те, що фактично ОСОБА_1 своїми діями могла нанести збитки ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», однак не ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 розписка була написана під тиском, як гарантія повернення нею боргу, у разі завдання матеріальної шкоди ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» і суму коштів 200000 грн., про яку йде мова у розписці, ОСОБА_2 фактично ОСОБА_1 не передавала.

Представник позивачки зазначає, що правочин був вчинений ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200000 грн) і на вкрай невигідних умовах (незалежно чи спричинила ОСОБА_1 збитки ломбарду чи ні вона до 25.08.2022 року повинна була повернути ОСОБА_2 вказану суму коштів).

Після написання ОСОБА_1 розписки, як гарантії того, що вона відшкодує завдані збитки ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», з метою подальшого тиску та залякування ОСОБА_1 , чоловіком ОСОБА_2 на місце події було викликано знайомого працівника поліції з яким вони усі разом поїхали у поліцію м. Калуш, де ОСОБА_1 незаконно утримували до 24.00 год.

Щодо обставин нібито нанесення ОСОБА_1 матеріальних збитків ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», то представник позивачки просить врахувати наступне: у 2020 році до ОСОБА_1 зателефонувала ОСОБА_2 , з метою з`ясувати чи є гроші у касі, бо має прийти її знайома, постійна клієнтка ломбарду ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_2 сказала, що якщо коштів у касі не буде, то щоб ОСОБА_8 пішла взяти кошти до її чоловіка в пункт обміну валют. По вказівці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зразу не здійснила перевірку виробів, які принесла ОСОБА_9 . І тільки, через деякий час виявила, що вироби не із золота. Про дану ситуацію вона повідомила ОСОБА_9 , яка сказала, що поверне гроші або буде сплачувати проценти. Також, вона подзвонила до ОСОБА_2 і повідомила про дану ситуацію. ОСОБА_2 запевнила, що ОСОБА_9 все поверне. В подальшому, коли ОСОБА_9 не сплатила проценти у повному обсязі, ОСОБА_1 зателефонувала до ОСОБА_2 та попросила вирішити проблему із ОСОБА_9 , на що ОСОБА_2 відповіла, що немає часу і сказала щоб вона викручувалася як може, що це її проблеми.

Представник позивачки зазначає, що вищевикладене засвідчує, що ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_9 вдалися до шахрайських дій, з метою створення штучної (фіктивної) заборгованості перед ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», щоб винити в цьому ОСОБА_1 та щоб в подальшому вимагати у неї кошти та погрожувати кримінальною відповідальністю.

Щоб вийти із ситуації, яка склалася, по проханню ОСОБА_9 , ОСОБА_1 оформляла кредити на осіб, які фактично кредити не брали щоб покрити витрати по раніше взятих кредитах ОСОБА_9 , які сама ж вносила в касу ломбарду.

В подальшому, щоб погашати кредити ОСОБА_9 та відсотки по таких кредитах, а також кредити, оформлені на осіб, які такі кредити не брали та відсотки по таких кредитах, ОСОБА_1 оформляла нові кредити, на осіб, які фактично кредити не брали і це тривало до 26.08.2021 року.

Також на погашення виниклої заборгованості, ОСОБА_1 , вносила свої кошти та заставляла своє майно.

ОСОБА_1 , будучи у безвихідному положенні через шахрайські дії ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , надіючись, на обіцянки ОСОБА_9 , що вона знайде кошти на погашення взятих кредитів, по проханню останньої погодилася на оформлення кредитів на осіб, які їх фактично не брали та кошти від цих кредитів спрямовувала на погашення кредитів, які взяла ОСОБА_9 та на погашення кредитів осіб, які їх фактично не брали, у той же ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія».

Крім того, будучи у безвихідному положенні ОСОБА_1 , з метою погашення кредитів ОСОБА_9 , а також оформлених нею кредитів на осіб, які їх фактично не брали, змушена була приносити власні речі для застави.

Таким чином, у ОСОБА_1 був відсутній умисел на привласнення коштів ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», а оформлюючи нові кредити, з метою погашення кредитів ОСОБА_9 та осіб, які фактично кредити не брали ОСОБА_1 дані кошти не привласнювала, не наносила збитків товариству, а фактично збільшувала дохід (прибуток) даного товариства.

Представник позивачки зазначає, що підтвердженням того, що розпискою, яку надає позивач робляться спроби прикрити інші правовідносини, і таким чином незаконно заволодіти коштами ОСОБА_1 , є те, що після написання ОСОБА_1 розписки, як гарантії того, що вона відшкодує завдані збитки ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», ОСОБА_1 незаконно відвезли в поліцію, утримували її там до 24.00 год, та в цей же день, 26.08.2021 року, ОСОБА_2 було написано заяву у поліцію, що ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань і не повертає їй гроші у сумі 200 000 грн. В подальшому, ОСОБА_2 та посадовими особами ПТ «Ломбард «Сакура» Качанова А.В. і Компанія», умисно та безпідставно (при наявності розписки) було ініційовано кримінальне переслідування ОСОБА_1 , відкрито кримінальне провадження №0000368 за ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

Представник позивачки вказує, що ОСОБА_2 у своїх поясненнях в кримінальному провадженні зазначила, що заява від 26.08.2021 року з приводу неповернення ОСОБА_1 їй грошей у сумі 200000,00 грн. написана в інтересах ломбарду, однак, ні після початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368, ні після оголошення ОСОБА_1 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362 КК України, ні у подальшомунею не повернуто ОСОБА_1 розписку на суму 200000,00 грн. та документи на квартиру.

Представник позивачки вважає, що за один проступок ОСОБА_1 (оформлення кредитів на підставних осіб, у результаті чого не завдано шкоди ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», а збільшено його доходи) ОСОБА_2 та посадові особи ПТ «Ломбард «Сакура» Качанова А.В. і Компанія» хочуть наказати ОСОБА_1 , в потрійному розмірі, а саме: кримінальною відповідальністю за вказаними статтями, цивільним позовом у кримінальному провадженні та цивільним позовом на підставі оспорюваної розписки, маючи на меті незаконно за допомогою судів присвоїти кошти ОСОБА_1 .

Адвокат Яцків М.В. зазначає, що правочин, вчинений ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску зі сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200000 грн) і на вкрай невигідних умовах (незалежно чи спричинила ОСОБА_1 збитки ломбарду чи ні вона до 25.08.2022 року повинна була повернути ОСОБА_2 вказану суму коштів).

Адвокат Яцків М.В. зазначає, що ОСОБА_1 коштів у сумі 200000,0 грн. від ОСОБА_2 не отримувала, а написана нею розписка внаслідок застосування до неї психічного тиску та під впливом тяжкої для неї обставини не є договором позики, а є документом за допомогою якого вона намагалася врегулювати із ОСОБА_2 можливе спричинення матеріальних збитків ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія».

У зв`язку з цим, представник позивачки просить суд визнати недійсним договір позики розписку від 26 серпня 2021 року про отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 200000 грн. та стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 09.05.2024 задоволено заяву представника позивачки адвоката Яцківа М.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

27.05.2024 судом закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.

У судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позивачка ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, просила задовольнити та пояснила наступне.

Станом на час написання розписки ОСОБА_1 працювала в ломбарді близько 3 років, керівником ломбарду була ОСОБА_2 . Постійна клієнтка ломбарду ОСОБА_10 постійно здавала на великі суми золото під заставу. Одного разу до ОСОБА_1 подзвонила ОСОБА_2 і сказала, що прийде ОСОБА_10 , щоб здати під заставу на велику суму ювелірні вироби; якщо грошей не вистачить, то ОСОБА_1 може взяти гроші в обміннику (навпроти ломбарду) у її чоловіка ОСОБА_11 . Незабаром в ломбард прийшла ОСОБА_10 і принесла ювелірні вироби на суму близько 40 тис. грн., ОСОБА_1 взяла гроші в обміннику. ОСОБА_1 зазначила, що вона одразу не перевірила ювелірні вироби, оскільки ОСОБА_10 була постійною клієнткою, хоча мала б перевірити золото та оцінити його. Дещо пізніше ОСОБА_1 виявила, що золото несправжнє і подзвонила до ОСОБА_12 просила почекати, бо має скрутні обставини. ОСОБА_1 нікого одразу не повідомила про ситуацію з ОСОБА_10 , про цю ситуацію ОСОБА_1 сказала ОСОБА_2 приблизно через місяць, адже ОСОБА_10 не платила відсотки. ОСОБА_2 сказала ОСОБА_1 самій розбиратися з ОСОБА_10

26.08.2021 року (десь через рік з моменту виникнення ситуації з ОСОБА_10 ) до ОСОБА_1 близько 17.00 год. подзвонила ОСОБА_2 і сказала на 18.00 год. прийти в інше відділення ломбарду по АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 працювала в відділенні ломбарду на АДРЕСА_2 ). ОСОБА_1 близько 18.00 год. прийшла до ломбарду; також туди приїхали ОСОБА_2 з ОСОБА_13 . Далі ОСОБА_2 відпустила працівника ломбарду ОСОБА_14 і закрила двері зсередини. ОСОБА_2 сказала ОСОБА_1 , що остання винна їй 200 тис. грн; здійснювала на ОСОБА_1 психологічний тиск (сказала, що знає працівників поліції і їй життя не буде; не випускала з ломбарду). Через деякий час прийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , принесли у кульку фальшиві ювелірні вироби. ОСОБА_2 погрожувала ОСОБА_1 , не відпускала її з ломбарду, змусила написати розписку. ОСОБА_2 продиктувала розписку ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зазначила, що перебувала в шоковому стані і власноручно написала розписку в присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Жодних коштів згідно розписки ОСОБА_1 не отримувала. Також ОСОБА_1 зазначила, що в такій стресовій ситуації була вперше, переживала і плакала, тому робила все, що їй скажуть.

Далі ОСОБА_2 стала вимагати в ОСОБА_1 документи на квартиру. ОСОБА_15 сказав, що ОСОБА_1 ще заробить грошей на квартиру. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_20 доїхали додому до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), де ОСОБА_1 віддала ОСОБА_21 документи (документи на квартиру та ІD-картку), оскільки вважала, що ОСОБА_2 поверне їй розписку. Але ОСОБА_2 сказала ОСОБА_21 , щоб вони знов приїхали в ломбард. ОСОБА_2 забрала документи, однак розписку не віддала. Далі ОСОБА_2 почала дзвонити до знайомої, питала про оформлення кредиту, а також дізнавалася, як можна виписати з квартири дитину.

Далі до ломбарду прийшов чоловік (пізніше ОСОБА_1 дізналася, що це був поліцейський ОСОБА_22 ). ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_23 та поліцейський ОСОБА_24 поїхали до поліції, де ОСОБА_1 давала пояснення. Близько 12 год. ночі ОСОБА_1 сказали йти додому, а на наступний день треба йти брати кредит. В цей день (26.08.2021) ОСОБА_1 не писала в поліцію заяви про примушування її до написання розписки.

На наступний день ОСОБА_1 розповіла про цю ситуацію батькам, пішла до ОСОБА_10 , також звернулася до адвоката Сметанікова А. (адвокат Сметаніков А. надавав послуги ОСОБА_1 в кримінальному провадженні, надавав консультації).

Також на наступний день до ОСОБА_1 подзвонив ОСОБА_16 щодо повернення ключів. ОСОБА_1 сказала ОСОБА_25 , щоб їй повернули документи на квартиру, бо вони з ОСОБА_26 були свідками. ОСОБА_27 . Відповів, що нічого не знає про документи і розписку. Це була їх остання розмова.

ОСОБА_1 також зазначила, що до цього часу ОСОБА_2 не віддала їй документи на квартиру. Паспорт ОСОБА_1 відновила.

Пізніше ОСОБА_1 зверталася в поліцію та на Гарячу урядову лінію (28.08.2021) з приводу того, що ОСОБА_2 змусила її написати розписку. Також ОСОБА_1 зверталася в прокуратуру щодо незаконних дій поліції.

ОСОБА_1 також підтвердила, що їй відомо про те, що на сьогоднішній день відносно неї в суді перебуває кримінальна справа про завдання шкоди ломбарду. ОСОБА_1 пояснила, що ця ситуація пов`язана з тим, що десь за рік до моменту написання розписки ОСОБА_1 видала ОСОБА_10 кредит на приблизно 40 тис. грн під заставу ювелірних виробів, не перевіривши їх (вироби фальшиві). Оскільки ОСОБА_10 кошти не повертала (просила щось зробити, бо не має можливості повернути, інколи приносила по 500,00 грн або 1000,00 грн, що було значно менше, ніж відсотки), то ОСОБА_1 робила перезастави тих виробів, які прийняла (оформляла договори на інші прізвища). Це тривало приблизно рік. Також ОСОБА_1 зазначила, що її дії (те, що вона не перевірила ювелірні вироби) завдали шкоду ломбарду, однак на яку суму точно вона сказати не може. ОСОБА_1 вважає, що поліція незаконно відмовила їй у проведенні експертизи щодо завданої шкоди. У кримінальному провадженні зазначено, що шкода становить близько 118 тис. грн, однак ОСОБА_1 вважає, що шкода завдана в меншій сумі. Також ОСОБА_1 зазначила, що вона старалася погасити відсотки по цих договорах сама (заплатила своїх грошей в сумі близько 50 тис. грн), однак ситуація зайшла в глухий кут. ОСОБА_1 зазначає, що для себе жодних коштів у ломбарду не забирала, кошти отримала ОСОБА_7 .

Також ОСОБА_1 зазначила, що вважає дії ОСОБА_2 неправомірними, оскільки ОСОБА_2 забрала у ОСОБА_1 розписку, забрала в неї документи на квартиру, а також звернулася в поліцію для відкриття кримінальної справи. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 вимагає у неї набагато більшу суму, ніж вона винна ломбарду.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання розписки недійсною через 2,5 роки після її написання, оскільки розраховувала на порядність ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 вважала, що оскільки відкрито кримінальну справу, то ОСОБА_2 не буде йти до суду з розпискою).

Також ОСОБА_1 зазначила, що вона не зверталася в поліцію щодо дій ОСОБА_10 , бо пройшов значний час і в неї не було доказів.

Представник позивачки адвокат Івашків В.М. у судовому засіданні просив позов задовольнити у зв`язку з обставинами, які вказані в позовній заяві. Додав, що факт вчинення шахрайства ОСОБА_1 не підтверджено, а кримінальне переслідування ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 .

Представник позивачки адвокат Яцків М.В. у судовому засіданні просив позов задовольнити у зв`язку з обставинами, які вказані в позовній заяві. Зазначив, що розписка була написана ОСОБА_1 під впливом насильства і через тяжкі обставини, реальної передачі коштів від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не було.

Також представник позивачки адвокат Яцків М.В. надав суду в письмовому вигляді виступ в судових дебатах (т.2, а.с.43-48), в якому зазначив наступне. Звертає увагу суду на обставини та події, які відбулися 26.08.2021 року та у подальшому. Зазначає, що правочин (розписка) був вчинений ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї погроз, психічного тиску з сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200000 грн) і на вкрай невигідних умовах (незалежно чи спричинила ОСОБА_1 збитки ломбарду чи ні вона до 25.08.2022 року повинна була повернути ОСОБА_2 вказану суму коштів). Адвокат Яцків М.В. зазначає, що договір позики (розписка) ОСОБА_1 має іншу правову природу, правочин не був спрямований на реальне настання наслідків що обумовлені договором позики; ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200 000 грн. насправді не були одержані від ОСОБА_2 . Вищевикладені обставини ОСОБА_1 підтвердила під час надання пояснень безпосередньо у судовому засіданні.Адвокат Яцків М.В. зазначає, що підтвердження того, що розпискою, яку надає Позивач робляться спроби прикрити інші правовідносини, і таким чином незаконно заволодіти коштами ОСОБА_1 , є те, що після написання ОСОБА_1 розписки, як гарантії того, що вона відшкодує завдані збитки ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія», ОСОБА_1 незаконно відвезли в поліцію, утримували її там до 24.00 год, та в цей же день, 26.08.2021 року, ОСОБА_2 було написано заяву у поліцію, що ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань і не повертає їй гроші у сумі 200 000 грн. В подальшому, розуміючи що з приводу незаконно укладеного договору позики (розписки) ОСОБА_1 , буде звертатись до правоохоронних органів, ОСОБА_2 та посадовими особами ПТ «Ломбард «Сакура» Качанова А.В. і Компанія», умисно та безпідставно (при наявності розписки) було ініційовано кримінальне переслідування ОСОБА_1 , відкрито кримінальне провадження №0000368 за ч. 1, 3 ст. 191, ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

Представник позивачки адвокат Яцків М.В. звертає увагу суду, що за результатами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 спричинила матеріальну шкоду ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» на загальну суму 118940,0 грн., а не 200 000 тис. грн.

Адвокат Яцків М.В. зазначає, що допитана в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_6 (допитаний як свідок) підтвердили що ОСОБА_1 дійсно 26.08.2021 року позичала у них 200000 грн, про що власноручно написала розписку на ім`я ОСОБА_2 . Однак ОСОБА_28 вважає, що їх покази в частині позики і передачі грошей ОСОБА_1 слід оцінити критично, оскільки така поведінка учасників оспорюваного договору позики суперечить логіці та здоровому глузду, що підтверджується наступним: 1) і ОСОБА_2 , і ОСОБА_6 , і ОСОБА_1 , в суді стверджували що 26.08.2021 року в офісі ломбарду, що знаходиться у АДРЕСА_1 виясняли про обставини спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_1 , ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія». Після виявлення шкоди припустити що керівник ломбарду, якою себе вважала ОСОБА_2 , позичить ОСОБА_1 , яку викликала у офіс для вияснення обставин шкоди, на особисті потреби 200000 грн., власних коштів, - неможливо; 2)допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 , не могла сказати на які потреби позичала ОСОБА_1 кошти. та ствердила, що вказана сума є для неї значною; 3)допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснила що не мала жодних потреб для того щоб позичати кошти в ОСОБА_2 ; 4)ні ОСОБА_2 , ні її свідок ОСОБА_6 , даючи в суді покази по обставинах позики, не вказали, що отримавши кошти ОСОБА_1 їх перераховувала, що було б необхідно зробити при їх отриманні, і представник вважає, що таку деталь неможливо забути, якщо б передача коштів мала місце; 5)як випливає з показів допитаних у суді та з документів долучених з матеріалів справи, що досліджувалися судом, 26.08.2021 року ОСОБА_1 , зайшовши у приміщення ломбарду, весь час була під наглядом ОСОБА_2 , та її чоловіка ОСОБА_6 , в подальшому в супроводі поліцейського її доставили в поліцію, де вечором того ж дня ОСОБА_2 , написала заяву, що ОСОБА_1 не повертає кошти, позичені цього ж дня, тому напрошується риторичне питання, де поділися 200000 гривень, якщо вони були позичені.

Адвокат Яцків М.В. вважає, що в судовому засіданні доведено, що розпискою, яку оспорює позивач ОСОБА_1 , робляться спроби прикрити інші правовідносини, і таким чином ОСОБА_2 хоче незаконно заволодіти коштами ОСОБА_1 .

Представкик ОСОБА_28 вказує, що дослідженими в суді доказами підтверджується те, що з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , її чоловіка ОСОБА_6 та працівника поліції, ОСОБА_1 зверталася у Калуський РВП ГУНП в Івано-Франківській області із усною заявою від 27.08.2021 року та повторно із письмовою заявою від 30.08.2021 року, на Урядову «гарячу лінію» від 28.08.2021 року із заявою про вчинення злочину від 31.08.2021 року поданої до Калуської окружної прокуратури. Також, ОСОБА_1 була звернулася до адвоката Сметанікова А. В. щодо надання правової допомоги. Таким чином, викладене засвідчує, що позивач відразу по мірі можливості після написання розписки зверталася у правоохоронні органи та на Урядову «гарячу лінію» з приводу написання розписки внаслідок застосування до неї тиску, однак належних перевірок проведено не було, очевидно у зв`язку з наявністю у ОСОБА_2 відповідних зв`язків у правоохоронних органах.

Представник позивачки адвокат Яцків М.В. зазначає, що вищевикладене та досліджені в суді документи з матеріалів кримінального провадження засвідчують, що правочин (написання розписки) вчинений ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску та погроз зі сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200000 грн) і на вкрай невигідних умовах (незалежно чи спричинила ОСОБА_1 збитки ломбарду чи ні вона до 25.08.2022 року повинна була повернути ОСОБА_2 вказану суму коштів). ОСОБА_1 коштів у сумі 200000,0 грн. від ОСОБА_2 не отримувала, а написана нею розписка внаслідок застосування до неї погроз та психічного тиску та під впливом тяжкої для неї обставини не є договором позики, оскільки вказана розписка мала іншу правову природу, правочин не був спрямований на реальне настання наслідків що обумовлені договором позики, а за її допомогою ОСОБА_1 намагалася врегулювати із ОСОБА_2 можливе спричинення матеріальних збитків ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія». Крім того, відповідачем не доведено факту передачі грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 200 000 грн. та не надано жодних доказів щодо доходів, які б засвідчували, що у Відповідача були в наявності відповідні кошти.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні, підтримала позицію своїх представників. Зазначила, що вказані в позовній заяві обставини є вигаданими і таким чином ОСОБА_1 хоче ухилитися від відповідальності. Повідомила, що в кінці серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з проханням позичити їй кошти в сумі 200000,00 грн, оскільки знаходиться у скрутних матеріальних обставинах (у неї вимагають погасити кредит). ОСОБА_2 таких коштів не мала, тому попросила в свого чоловіка ОСОБА_6 , щоб той привіз гроші (готівка була в гривнях; які були купюри ОСОБА_2 не пам`ятає). ОСОБА_1 перерахувала кошти, отримала їх і написала розписку власноручно. Кошти передавалися в офісі в АДРЕСА_1 . При цьому були присутні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 підписався в розписці). ОСОБА_2 вказала, що всі ці події відбувалися в один день ( ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 за позикою і в той самий день було передано гроші та написана розписка). ОСОБА_2 зазначила, що не чинила тиску на ОСОБА_1 . Позивачка ОСОБА_1 обіцяла борг погасити за рік, однак на даний час ОСОБА_1 кошти не повернула.

Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що в 2021 вона надавала послуги ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» на підставі цивільного договору (договір укладала з ОСОБА_29 ), була знайома з ОСОБА_4 , який працював у ломбарді. На той час ОСОБА_2 з ОСОБА_1 знаходилися в дружніх відносинах, ОСОБА_1 вже близько 5 років працювала в ломбарді. ОСОБА_2 зазначила, що офіс в АДРЕСА_1 , де відбувалася передача коштів ОСОБА_1 та написання нею розписки, і приміщення ломбарду ( АДРЕСА_1 ) не є одним і тим самим приміщенням.

Пізніше в цей самий день (день передачі коштів та написання розписки ОСОБА_1 ) виникла ситуація в ломбарді (виявлення недостачі), з приводу якої ОСОБА_2 писала заяву з поліцію на прохання ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» та було відкрито кримінальне провадження. ОСОБА_2 зазначає, що обставини кримінального провадження не мають відношення до написання розписки ОСОБА_1 , адже передача коштів відповідачкою позивачці відбулася до виникнення ситуації в ломбарді. ОСОБА_2 пояснила, що вона написала заву в поліцію про те, що ОСОБА_1 не повертає їй борг на прохання ломбарду (точний текст заяви ОСОБА_2 на даний час не пам`ятає). ОСОБА_2 зазначила, що борг ОСОБА_1 перед нею згідно розписки і борг ОСОБА_1 перед ломбардом це дві різні суми грошей.

Також ОСОБА_2 вказала, що в день вищевказаних подій вона не викликала поліцію в свій офіс, а сама пішла до поліції, де й писала заяву. Зазначила, що у поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були окремо (в різних приміщеннях), тому вона не знає, які пояснення давала ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 також пояснила, що з ОСОБА_10 знайома не була, а дізналася про неї пізніше (під час розслідування кримінальної справи). Щодо документів на квартиру ОСОБА_1 , то ОСОБА_2 про це нічого не відомо; ОСОБА_1 не давала ОСОБА_2 цих документів.

Представник відповідачки адвокат Максимів В.М. у судовому засіданні просив у позові відмовити. Зазначив, що стороною позивача чітко не сформульовано позовні вимоги. В позовній заяві просять визнати договір позики недійсним, однак не вказано, що це є фіктивний правочин. Також незрозумілим є, який тиск був зі сторони відповідача; які тяжкі обставини були у ОСОБА_1 . В позовній заяві немає предмету позову, немає чітко виписаних підстав позову. Адвокат Максимів В.М. вважає позов безпідставним. Звертає увагу, що ОСОБА_1 знаходиться на даний час в розшуку, вона втекла від кримінального переслідування за шахрайство з території України.

Представник відповідачки адвокат Гунько О.Ю. у судовому засіданні просив у позові відмовити. Зазначив, що позовну вимогу не доведено доказами. Зазначив, що існує різниця між поняттями «договір недійсний» і «договір неукладений». Якщо кошти не були передані, то договір є неукладеним. Якщо договір укладено і його виконання відбулося, тоді договір можу бути визнаний недійсним. Оскільки в позові вказано, що грошові кошти не передавались, то предмет позову не відповідає позовним вимогам, а позовна вимога не відповідає обставинам справи. Адвокат Гунько О.Ю. вважає позов безпідставним.

Також представник відповідачки адвокат Гунько О.Ю. надав суду в письмовому вигляді виступ в судових дебатах (т.2, а.с.36-42), в якому зазначив, що позивачка в обґрунтування позовних вимог наводить декілька різних по своїй суті та правовій визначеності обставини, а саме: написання боргової розписки проти її справжньої волі, під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200 000 грн) і на вкрай невигідних умовах. Також серед іншого Позивачка заперечувала щодо наявності в неї боргових зобов`язань по поверненню коштів за зазначеною розпискою, так як кошти їй не передавались. Адвокат Гунько О.Ю. наголошує, що законодавець вказав дані підстави для визнання недійсності правочину саме у різних статтях, а відповідно дані підстави є різними. У позові ОСОБА_1 змішує суб`єктивну сторону діянь особи в різних поняттях, що стосуються різного складу порушень: дефект волі; вчинення правочину у тяжких та вкрай невигідних обставинах; під впливом насильства.

Адвокат Гунько О.Ю. наголошує, що позивачкою не наведено жодного належного та допустимого доказу підтвердження та доведеності позовних вимог, натомість отримання коштів від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 засвідчує розписка, яка саме нею написана 26.08.2021 року, а зміст такої розписки не вказує на яку саме мету вона взяла кошти. Зі змісту розписки від 26.08.2021 року чітко простежується, що ОСОБА_1 взяла готівкою 200 000 гривень. Більше того, подання позову 22.11.2023 року, після винесення заочного рішення у справі №345/3119/22 засвідчує підстави для зловживання процесуальним правом саме ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності згідно заочного рішення у такій справі. Тобто, нібито вчиняючи активні дії в серпні 2021 року щодо порушення кримінального провадження та розмов по телефону, користуючись правовою допомогою, позивач жодного разу не звертається до суду за захистом свого права в той період. Жодних проваджень та позовів від Мороз Ю.В. до пред`явлення позову ОСОБА_2 у справі №345/3119/22 не було.

Представник відповідачки адвокат Гунько О.Ю. звертає увагу суду, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 у режимі відеоконференції чітко вказала, що дії із підробки виробів з металу були проведені за участі громадянки ОСОБА_30 , але до поліції не зверталась.

Адвокат Гунько О.Ю. зазначає, що оригінал розписки від 26 серпня 2021 року на час розгляду справи знаходився у ОСОБА_2 . За умовами розписки, ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 в борг грошові кошти, яка та відповідно до встановленого графіка виплат зобов`язувалась в строк до 25 серпня 2022 року. ОСОБА_1 , оспорюючи договір позики не надала належних та допустимих доказів на підтвердження його недійсності чи факту неукладення. Розписка від 26 серпня 2021 року не містить посилань на будь-які інші правовідносини між Позивачем та Відповідачем до чи після написання розписки.

Представник відповідачки адвокат Гунько О.Ю. вважає, що ОСОБА_1 будучи правоздатною та дієздатною особою, яка, окрім іншого, має досвід роботи, мала чітко усвідомлювати правові наслідки видачі розписки про отримання у борг грошових коштів.

Адвокат Гунько О.Ю. зазначає, що при поданні позову позивач ОСОБА_1 дійшла передчасного висновку, а також не наводить жодного факту непередання ОСОБА_2 грошових коштів за борговою розпискою, а отже, і існування факту виникнення між сторонами правовідносин позики. Натомість боргова розписка підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів на зазначених у ньому умовах, а також засвідчує отримання боржником від кредитора обумовленої цим договором суми грошових коштів у розмірі 200 000,00 гривень. Оскільки факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 200 000 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, то даний факт не може бути спростований показами будь-яких свідків.

Представник відповідачки звертає увагу, що позивачка вказує в позові: «При цьому, звертаю увагу суду, що за результатами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 спричинила матеріальну шкоду ПП «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» на загальну суму 118940,0 грн, а не 200 000 тис. грн». Дане твердження підтверджує саме дійсність фактів, що ОСОБА_1 працювала в ломбарді. Решта мотивів зводяться до тверджень самої ОСОБА_1 , а не інших достовірних доказів, які існували саме на дату написання розписки 26.08.2024 року.

Представник відповідачки звертає увагу, що в позовній заяві позивачкою зазначено, що нею до позовної заяви додано всі докази, на що підтверджують обставини, на які вона посилається. До позовної заяви додано копію листів та протоколи допиту, які не доводять ні факту застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку відповідача чи з боку третьої особи, ні вчинення правочину проти своєї справжньої волі, ні наявності причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється. Позивачкою не спростовано у встановленому законом порядку презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), та не виконано встановленого процесуальним законом обов`язку доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, належними і допустимими доказами не доводить факт застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку відповідача, вчинення правочину проти справжньої волі, наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

З огляду на зазначене, адвокат Гунько О.Ю. вважає, що ОСОБА_1 жодним чином не навела достовірних доказів недійсності розписки, що нею вчинена, більшість клопотань звернені на те, щоб суд за власною ініціативою вишукував докази та підстави подання саме такого роду позовних вимог, а тому просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

26.08.2021 року позивачкою ОСОБА_1 була написана розписка, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дає цю розписку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 в борг грошову суму у розмірі 200000 грн (Двісті тисяч гривень) готівкою. Зобов`язується повернути до 25.08.2022. Розписка написана ОСОБА_1 власноручно, проставлено її підпис. Дана розписка була написана в присутності свідка ОСОБА_6 (т.1, а.с.17).

Розписка до жовтня 2022 року знаходилася у ОСОБА_2 . 07.10.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу згідно розписки і на даний час оригінал розписки знаходиться у матеріалах справи №345/3119/22 (справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу згідно розписки). На даний час ухвалою суду від 09.05.2024 зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу згідно розписки до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 345/6111/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики-розписки недійсним.

Факт написання розписки саме ОСОБА_1 ні самою позивачкою, ні її представниками не заперечується, проте ними зазначається, що розписка написана під тиском.

Позивач працювала в ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» із 11.07.2018 року, що підтверджується копією трудового договору від 11.07.2018 та наказу №44/К про переведення від 18.07.2018 (т.1, а.с.15,16).

26.08.2021 ОСОБА_2 зверталася до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою, в якій просить прийняти міри до гр. ОСОБА_1 , яка не повертає їй гроші в сумі 200000 грн (т.1, а.с.18). Також до матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких вона зазначає, що ОСОБА_31 привласнила кошти ломбарду на суму 200000 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернулася в поліцію. Разом з тим, з приводу неправомірних дій ОСОБА_1 ломбард «Сакура» вже звернувся в поліцію, за заявою якого внесено відомості в ЄРДР та проводиться досудове розслідування (т.1, а.с.19).

Також 28.08.2021 ОСОБА_1 зверталася на Урядову «гарячу лінію» та повідомила, що 26.08.2024 ОСОБА_32 (керівниця) звинуватила її у крадіжці та вимагала повернути 200000 грн. ОСОБА_31 змусили написати розписку про нібито факт отримання від ОСОБА_2 200000 грн. в борг та зобов`язання їх повернути. Керівниця забрала у ОСОБА_31 документи на квартиру, паспорт, ідентифікаційний код. ОСОБА_1 у зверненні на Урядову «гарячу лінію» просила провести розслідування, повернути їй документи, покарати винних. Також вказала, що працівники поліції не вжили жодних заходів щодо повернення документів та порушували норми (т.1, а.с.20).

30.08.2021 ОСОБА_1 зверталася до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з повторною заявою щодо незаконного заволодіння ОСОБА_2 її документами (т.1, а.с.21, 22).

31.08.2021 ОСОБА_1 зверталася до прокуратури з заявою про вчинення злочину працівником правоохоронного органу, в якій зазначено, що 26.08.2021 невідомий їй працівник поліції незаконно в приміщенні поліції допитував її приблизно 4 години (т.1, а.с.23-24). За результатами проведеної Івано-Франківським управлінням ДВБ НП перевірки щодо заяви ОСОБА_1 було направлено подання до ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності, однак у зв`язку зі знищенням службової інформації підтвердити або спростувати відомості щодо заяви ОСОБА_1 неможливо (т.1, а.с.25-29).

Відповідно до листа Калуської окружної прокуратури, СВ Калуського РВП ГУНП в області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368. 23.05.2022 обвинувальний акт у вказаному провадженні направлено для розгляду до Калуського міськрайонного суду. Ухвалою судді від 25.05.2022 призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні (т.1, а.с.37).

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що на даний час на розгляді в Калуському суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.191, ч.1, 3, 4 ст.358, ч.1, 3 ст.362 КК України (справа № 345/1282/22) - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі; несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї; підроблення офіційного документу; використання завідомо підробленого документу. На даний час ОСОБА_1 перебуває в розшуку, ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_1 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_1 зупинено до її розшуку (т.2, а.с.49-50).

До матеріалів справи також долучено копію обвинувального акту від 19.05.2022 у кримінальному провадженні № 0000368, згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,3 ст.191, ч.1,3,4 ст.258, ч.1,3 ст.362 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі; несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї; підроблення офіційного документу; використання завідомо підробленого документу). В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_1 заподіяла ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» матеріальної шкоди на загальну суму 118940 грн (т.1, а.с.59-67).

До матеріалів справи також долучено протоколи допитів підозрюваного, свідків, представника потерпілого, які проведені в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000368 (т.1, а.с.38-53) та пояснення ОСОБА_2 від 01.09.2021 (т.1, а.с.54).

Згідно матеріалів інвентаризації у відділенні ломбарду «Сакура» від 26.08.2021 було виявлено розбіжності (т.1, а.с.55-58).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив наступне. Зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_2 , а також пенсіонером, інвалідом, був приватним підприємцем. Пояснив, що він був присутнім при позиці. В цей день десь після обіду до ОСОБА_6 подзвонила дружина та сказала, що їй потрібні гроші в сумі 200000,00 грн і попросила їх привезти. Через деякий час ОСОБА_6 привіз ОСОБА_2 кошти в офіс в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 передала кошти ОСОБА_1 готівкою в гривнях, а ОСОБА_1 написала розписку в присутності ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_6 підписався в розписці. В той час в приміщенні, крім них трьох, нікого не було. ОСОБА_6 зазначив, що жодного тиску на ОСОБА_1 не чинилося, ОСОБА_1 перебувала в нормальному стані.

Також ОСОБА_6 зазначив, що він є власником приміщення в АДРЕСА_1 і здає його в оренду різним особам, в тому числі ломбарду. В даному будинку ОСОБА_2 користується одною кімнатою, яка не здається в оренду. ОСОБА_6 не має відношення до ломбарду.

ОСОБА_6 також зазначив, що вдома в ОСОБА_1 він ніколи не був, ОСОБА_1 не передавала ОСОБА_6 жодних документів на квартиру. В день надання позики ОСОБА_6 в поліції не був і в офісі в м. Калуш по вул. Хіміків поліцейських також не було.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (частина друга стаття 1047 ЦК України).

У відповідності до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки".

У відповідності до правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, від 11.06.2021 у справі № 753/11670/17 «З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов».

Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

Зміст статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

У статті 231 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 у справі № 484/3809/16 зроблено висновок, що: "у разі вчинення правочину під впливом насильства формування волі особи, яка вчиняє правочин, відбувається внаслідок втручання стороннього фактора - фізичного чи психічного тиску з боку контрагента або іншої особи з метою спонукання до вчинення тих дій, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань".

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, який оспорюється на підставі статті 233 ЦК України, характеризується тим, що особа вчиняє його добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена вчинити правочин через тяжкі для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Такі правочини мають дефекти волі і здійснюються за обставин, коли особа змушена вчинити правочин на вкрай невигідних для себе умовах.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору, зміст його умов, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц, від 10 серпня 2022 року у справі № 504/369/18.

Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що 26.08.2021 року позивачкою ОСОБА_1 була написана розписка, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дає цю розписку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 в борг грошову суму у розмірі 200000 грн (Двісті тисяч гривень) готівкою. Зобов`язується повернути до 25.08.2022. Розписка написана ОСОБА_1 власноручно, проставлено її підпис. Дана розписка була написана в присутності свідка ОСОБА_6 (т.1, а.с.17).

Факт написання розписки саме ОСОБА_1 ні самою позивачкою, ні її представниками не заперечується.

Розписка до жовтня 2022 року знаходилася у ОСОБА_2 . 07.10.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу згідно розписки і на даний час оригінал розписки знаходиться у матеріалах справи №345/3119/22, яка зупинена ухвалою суду від 09.05.2024.

Позов про визнання розписки недійсною було подано представником ОСОБА_1 22.11.2023, тобто після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою та після винесення заочного рішення по справі № 345/3119/22 про стягнення боргу (на даний час заочне рішення скасовано, провадження в справі зупинено).

Дана обставина розцінюється судом як спроба ОСОБА_1 уникнути повернення боргу згідно розписки, адже на протязі більше ніж двох років з моменту написання розписки ОСОБА_1 її не оспорювала.

При цьому позивачка ОСОБА_1 , оспоривши договір позики, належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності цього договору чи його не укладення суду не надала.

ОСОБА_1 , будучи правоздатною та дієздатною особою, яка має досвід роботи, мала усвідомлювати правові наслідки видачі розписки про отримання у борг грошових коштів.

ОСОБА_1 в своїх показаннях зазначила, що розписка була написана проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини ( ОСОБА_1 звинуватили у нанесенні збитків ломбарду у сумі 200000 грн) і на вкрай невигідних умовах. Суму коштів 200000 грн., про яку йде мова у розписці, ОСОБА_2 фактично ОСОБА_1 не передавала.

Однак, суд звертає увагу, що 26.08.2021 року ОСОБА_1 не зверталася до правоохоронних органів з приводу примушування її до написання розписки (на Урядову «гарячу лінію» ОСОБА_1 зверталася 28.08.2021; із письмовою заявою до поліції - 30.08.2021).

Крім того, на даний час на розгляді в Калуському суді Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 3 ст.191, ч.1, 3, 4 ст.358, ч.1, 3 ст.362 КК України (справа № 345/1282/22) - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі; несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, вчинена особою, яка має право доступу до неї; підроблення офіційного документу; використання завідомо підробленого документу. В обвинувальному акті в даній справі зазначено, що ОСОБА_1 заподіяла ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» матеріальної шкоди на загальну суму 118940 грн (т.1, а.с.59-67). На даний час ОСОБА_1 перебуває в розшуку, ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_1 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Кримінальне провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_1 зупинено до її розшуку (т.2, а.с.49-50).

Суд звертає увагу, що сума завданої матеріальної шкоди ПТ «Ломбард «Сакура» ОСОБА_3 і Компанія» згідно матеріалів кримінального провадження становить 118940,00 грн, а сума, яка зазначена в розписці 200000,00 грн. Тобто суми є різними.

Також суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 жодного разу не зверталася в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_10 (яка, зі слів ОСОБА_1 її обдурила та надала фальшиві ювелірні вироби).

До позовної заяви долучені протоколи допитів підозрюваного, свідків, представника потерпілого, які проведені в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000368 (т.1, а.с.38-53). На думку суду, дані матеріали стосуються вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень і мають бути досліджені судом під час розгляду кримінальної справи № 345/1282/22.

Позивачка на підтвердження позовних вимог посилається на той факт, що 26.08.2021 ОСОБА_2 зверталася до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою, в якій просить прийняти міри до гр. ОСОБА_1 , яка не повертає їй гроші в сумі 200000 грн (т.1, а.с.18). Однак, в цій заяві відсутні посилання на договір позики (розписку) від 26.08.2021.

Як встановлено судом (згідно усних пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні та письмових пояснень ОСОБА_2 , наданих нею в поліції (т.1, а.с.19)), ОСОБА_2 в цей день зверталася в поліцію на прохання ломбарду «Сакура». ОСОБА_2 зазначила, що матеріальні збитки, завдані ломбарду, та кошти, позичені ОСОБА_1 згідно розписки це дві різні суми коштів.

Крім того, суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_6 (підпис якого є на розписці як свідка укладення договору позики). ОСОБА_6 підтвердив факт написання розписки 26.08.2021 ОСОБА_1 та факт передачі їй коштів у сумі 200000,00 грн.

На даний час відсутні будь-які рішення судів, правоохоронних органів про те, що 26.08.2021 на ОСОБА_1 було вчинено тиск ОСОБА_2 чи іншими особами, а також, що ОСОБА_1 змусили написати розписку.

Також судом не отримано інших достовірних доказів, які б підтверджували твердження позивача. Такі обставини, про які вказує представник ОСОБА_28 , як наприклад: « ОСОБА_2 не сказала на які потреби позичала ОСОБА_1 кошти та ствердила, що вказана сума є для неї значною; ОСОБА_1 пояснила, що не мала жодних потреб для того щоб позичати кошти в ОСОБА_2 ; ні ОСОБА_2 , ні її свідок ОСОБА_6 , даючи в суді покази по обставинах позики, не вказали, що отримавши кошти ОСОБА_1 їх перераховувала; неможливо в один день позичати гроші і подавати заяву в поліцію» тощо не спростовують того факту, що ОСОБА_1 написала розписку, оригінал якої знаходився в ОСОБА_2 . Суд не може виносити рішення, ґрунтуючись на припущеннях, які належним чином не підтверджені.

Як вже було зазначено судом, відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом не отримано доказів того, що розписка була написана ОСОБА_1 проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з сторони ОСОБА_2 та під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Тому факт неодержання позичальником ОСОБА_1 від позикодавця ОСОБА_2 коштів згідно розписки не може підтверджуватися показаннями свідків.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики.

ОСОБА_1 не було здійснено повернення ОСОБА_2 коштів згідно договору позики (розписки), що підтверджується наявністю розписки у ОСОБА_2 .

Зміст розписки, написаної ОСОБА_1 , є зрозумілим і не викликає неясностей, у ній натомість чітко вказано, що ОСОБА_1 взяла кошти в борг у ОСОБА_2 і зобов`язується їх повернути в строк, визначений договором; розписка не містить будь-яких згадувань чи посилань на те, що вона складена на підтвердження виконання будь-яких інших домовленостей між сторонами, та в чому полягає таке підтвердження.

Таким чином, розписка від 26.08.2021 оформлена належним чином та відповідає встановленим вимогам чинного законодавства України щодо письмової форми договору позики.

Суд приходить до висновку, що розписка є належним доказом як укладення договору позики, так і передання грошової суми позичальнику. Позивачкою не спростовано презумпцію правомірності правочину, не доведено обставин, на які вона посилається в позовній заяві. Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики-розписки недійсним слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики-розписки недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.03.2025.

Головуючий: