ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 березня 2025 року

м. Харків

справа № 629/5751/24

провадження № 22-ц/818/1491/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року, постановлене суддею Ткаченком О.А.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь аліменти, в розмірі 1/4 частини доходів, як на дружину, що доглядає дитину інваліда І групи безстроково, яка визнана недієздатною особою, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має тяжке психічне захворювання є інвалідом І групи безстроково, визнана недієздатною особою та її призначено опікуном, оскільки донька постійно потребує стороннього догляду вона не має змоги працювати, доходів крім соціальних виплат не має. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилалася на те, що відповідач сплачує аліменти на їх спільну дитину ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шатівською сільською радою 25.11.2005 року, актовий запис № 07. Але сплата аліментів на їх дитину, яка є особою з інвалідністю відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 710657 від 28.02.2024 є обов`язком Відповідача, який він виконує не добровільно, а на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2024 у справі № 629/5302/24. Щодо перебування на утриманні Відповідача його матері, яка потребує лікування то даний факт ґрунтується лише на припущеннях, та жодним документом не підтверджений. Твердження Відповідача, яке прийнято до уваги судом першої інстанції щодо перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей жінки, з якою він проживає суперечить вимогам чинного законодавства України, так як він не є їх батьком та не має обов`язку щодо їх утримання. Крім того, дана обставина також прийнята судом зі слів Відповідача та не має жодного правового підґрунтя. Зазначає, що вона перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1-А групи як опікун ОСОБА_3 , в розмірі 8044,70 грн. щомісячно та щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею в розмірі 2920 грн. щомісячно. Даний факт прийнято до уваги судом першої інстанції, але судом не враховано, що потреби непрацездатної людини, як правило не обмежені тими потребами, які має здорова людина, тому спричиняють додаткові витрати на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини. Також, із рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.11.2024 у справі № 629/5751/24 вбачається, що всі доводи Відповідача, у порушення вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України ґрунтуються лише на припущеннях. Так як відсутні докази перебування на утриманні Відповідача неповнолітніх дітей, матері. Крім того, судом взято до уваги, що Відповідач має дохід у розмірі 10 000 грн, що також не підтверджено жодним документом. У власності Відповідача наявна квартира, яка набута ним за час перебування сторін у шлюбі. Вказує, що на даний час у цій квартирі позивач із спільною з Відповідачем дитиною не проживає, крім того, відповідно до повідомлення відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади від 12.09.2024 № 3669 за заявою Відповідача позивача знято з реєстрації місця проживання. Таким чином, позивач з непрацездатною донькою вимушена винаймати житло, у зв`язку з тим, що з ініціативи Відповідача проживати у квартирі набутій у шлюбі створено умови, які унеможливлюють їх з ОСОБА_4 там проживання. Найм житла тягне за собою додаткові витрати щомісяця у розмірі 2500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а судом не встановлено такої обов`язкової умови для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, як здатність відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не має фінансової можливості для надання матеріальної допомоги позивачу та стягнення аліментів може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходчи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.10.2024.

Від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Шатівською сільською радою Лозівського району Харківської області25.11.2005 року, актовий запис №07, яка станом на день розгляду справи досягла віку повноліття.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ №710657 від 28.02.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом І-А групи з дитинства безстроково, яка потребує постійного стороннього догляду та нагляду.

Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною особою, над нею встановлено опіку та визначено опікуном ОСОБА_5 .

Довідкою Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області 01-01-28/02/К-206 від 19.11.2024, підтверджується що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу на особу з інвалідністю з дитинства 1- групи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яку призначено з 13.11.2023 по 05.05.2026, у розмірі 8044,70 грн. щомісячно та щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров?я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, яку призначено з 01.05.2024 по 31.10.2024, у розмірі 2920 грн. щомісячно.

29.10.2024 рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої недієздатної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на строк встановлення інвалідності, починаючи стягнення з 02.09.2024 року.

Згідно платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» №Р24АD5043 від 07.09.2024, №Р24АD4574 від 07.10.2024, №Р24АD9404 від 07.11.2024, регулярно сплачує аліменти в розмірі 2512,56 грн.

З Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 14.11.2024, що відомості стосовно доходів ОСОБА_2 за період 2 кварталу 2023 року по 2 квартал 2024 відсутні, довідкою про доходи від 07.10.2024 №0000-000001, що ОСОБА_2 працює в ФОП ОСОБА_6 з 06.09.2024 на посаді водія легкового авто та отримує заробітну плату у такому розмірі: вересень 2024, сукупний дохід 3238,10 грн., утримання 631,43 грн., сума до виплати 2606,67, відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини в розмірі 2512,56 грн.

Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.

При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі.

Правовідносини у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, стосуються стягнення аліментів на утримання дружини, яка здійснює опіку над повнолітньою непрацездатною донькою.

Спільна донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії МСЕК серії 12 ААВ №710657 від 28.02.2024 року та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2018 року № 2249-VIII, є особою з інвалідністю з дитинства.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою, має статус особи з інвалідністю з дитинства, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 88 СК України.

При цьому колегія суддів зауважує, що інших правових підстав для стягнення аліментів на утримання позивачки, остання не заявляла та судом апеляційної інстанції їх не встановлено.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 164/299/21 (провадження № 61-1688св23).

Згідно п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 листопада 2024 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , мотивувальну частину рішення викласти в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М. Мальований