Справа № 309/4350/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій Іван Іванович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2024 року, ухвалене суддею Волощук О.Я., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 , який зареєстрований 22.11.2014 р. у виконкомі Вишківської селищної ради за актовим записом № 90. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 19.03.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син, ОСОБА_3 залишився проживати разом з позивачкою.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 31.08.2017 задоволено позовну заяву про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн щомісячно, починаючи з 29.05.2017 р. і до досягнення ним повноліття.

Син ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою, вона займається вихованням дитини та його утриманням. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Хустського районного суду 29.05.2017, є незначним, значно менший ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та є недостатнім для належного утримання сина, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя. Відповідач не піклується про сина, не цікавиться його здоров`ям, духовним та моральним розвитком. Визначений за рішенням суду розмір аліментів сплачує нерегулярно, постійно виникають заборгованості. Ці кошти є недостатніми для належного виховання та піклування про дитину. Також зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах стрімкого збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання нашої дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище, та позбавляє їхнього сина гідного розвитку та навчання.

На даний час їхній син навчається у Яблунівській гімназії Вишківської селищної ради, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку, тощо.

ОСОБА_3 також має захворювання, яке потребує постійної сторонньої допомоги та лікування яку надає йому тільки позивачка. Батько у додаткових витратах на лікування чи утримання не допомагає.

ОСОБА_5 відповідач, молодий за віком, здоровий, отримує значний дохід, тому має можливість сплачувати кошти на утримання сина. Вже більше восьми років він проживає за кордоном, де отримує високу заробітну плату, а том вважає, що має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

З врахуванням вищенаведеного, ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 1 500 грн до 5 000 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2024 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, стягуваних із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави 1 211,20 гривень судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій І.І., подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов частково, збільшивши розмір аліментів до 1 800 грн. Посилається при цьому на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.

Зазначає, що ним стабільно сплачуються аліменти на утримання сина, кім того він забезпечує всім необхідним сина для його розвитку, бере участь у його вихованні, але не дивлячись на це, позивачка та її батьки постійно роблять йому у цьому перешкоди, між ними панує абсолютне непорозуміння. Вважає, що позивачка в своїх корисливих цілях намагається справити на суд негативне враження про нього та надати суду недостовірні відомості щодо невиконання ним своїх обов`язків по утриманню сина.

Також судом не врахованого того, що він офіційно не працює, ним створено нову сім`ю, в якій у нього народилось двоє дітей: доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які знаходяться на його вихованні та утриманні. Крім того на його утриманні перебуває дружина, яка також не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дітьми.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи та надано їм належну оцінку. Щодо тверджень апелянта про те, що він бере участь в утриманні сина, то такі є голослівними та обмежуються виключно сплатою аліментів у розмірі 49,50 євро, що відповідно коливається від курсу гривні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 , який зареєстрований 22.11.2014 у виконкомі Вишківської селищної ради за актовим записом № 90. Під час шлюбу у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хустського районного суду від 19.03.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син, ОСОБА_3 залишився проживати разом з позивачкою.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 31.08.2017 задоволено позовну заяву про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 29.05.2017 і до досягнення ним повноліття.

ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, вона займається вихованням дитини та його утриманням. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Хустського районного суду 29.05.2017 року, є зовсім незначним, значно менший ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та є недостатнім для належного утримання сина, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя.

Обґрунтовуючи вимоги про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що з віком витрати на утримання сина значно зросли, зокрема, на забезпечення харчування, придбання одягу та інших речей повсякденного вжитку, необхідних дітям шкільного віку, лікування.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно з статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає син на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, лікування, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку сина, тому, в силу вимог ст. 192 СК України, виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Збільшуючи розмір стягнутих з відповідача аліментів, суд першої інстанції, враховуючи вимоги статей 182, 192 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, матеріальний стан позивачки та відповідача та виходячи з засад якнайкращого забезпечення інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 , правильно дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання останнього в розмірі 5 000 грн щомісячно.

Доводи апелянта про те, що він неспроможній сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не заслуговують на увагу.

Факт наявності у відповідача, як платника аліментів на утриманні й вихованні малолітніх доньок від іншого шлюбу та дружини, також не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів та не позбавляють обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу для утримання сина.

Крім того, слід зазначити, що відповідач проживає та працює за кордоном, де розмір заробітної плати є вищим ніж в Україні.

А тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про задоволення позову.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

А тому, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов до вірного висновку про задоволення позову, відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кричфалушій Іван Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді