ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 390/2361/23

провадження № 22-ц/4809/432/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Письменного О. А.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне підприємство «Артур»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною адвоката Гелетія Максима Тарасовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2024 року у складі судді Гершкула І. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Артур» (далі ПП «Артур») та просила визнати недійсним договір № 48 від 12.05.2017 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладений між ОСОБА_2 та ПП «Артур».

Позовна заява мотивована тим, що 04.10.2023 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори Лебедченко А. Д. видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку № 301 з кадастровим номером :02:000:0301, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З Державного реєстру речових прав від 04.10.2023 позивачу стало відомо, що 24.06.2017 державним реєстратором Шиловою Н. Ю. внесено номер запису про інше речове право на вищевказану земельну ділянку: 21089814 про реєстрацію договору № 48 від 12.05.2017 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), землекористувач ПП «Артур».

При цьому, вказаним договором встановлено плату за користування в розмірі 1 490 грн на рік і строк користування 100 років.

ОСОБА_1 повідомляла ПП «Артур» про отримання нею спадщини, однак, відповідачем було відмовлено у наданні копії договору та виплаті позивачу, як новому власнику, орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивач зазначала, що договір емфітевзису № 48 є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки встановлений договором строк договору суперечить ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», якою встановлено, що строк дії договору не може перевищувати 50 років.

Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що станом на день звернення до суду жодних повідомлень від орендаря про намір продовжити дію договору, внесення змін до договору та приведення його у відповідність до норм чинного законодавства не надходило, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП «Артур» про розірвання договору емфітевзису відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що порушення норм ЦК України чи ЗК України та інших нормативно-правових актів у момент укладання оспорюваного правочину не встановлено, а тому підстави для визнання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) недійсним відсутні.

Суд першої інстанції зазначав, що реальність договору підтверджується здійсненою оплатою та передачею об`єкту договірних правовідносин, що не спростовується та не заперечується позивачем, державну реєстрацію іншого речового права здійснено, а будь-яких обмежень щодо строку дії правовідносин даного виду стосовно земельних ділянок приватної форми власності законодавець ані у ЦК України, ані у ЗК України, в редакції, що діяла на момент підписання договору, не встановлював.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Гелетій М. Т., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції проігноровано те, що сторона позивача подавала клопотання про проведення судових засідань, в режимі відеоконференції.

Без урахування думки позивача судом першої інстанції було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, прийнявши сторону відповідача, своє рішення обгрунтував виключно на основі відзиву відповідача, проте, залишив поза увагою позицію представника позивача, викладену у відповіді на відзив, якою він повторно звернув увагу суду на те, що обставини, зазначені у відзиві безпідставні та не відповідають вимогам чинного законодавства, носять характер припущень.

Оскаржуваний договір укладено на 100 років, однак даний пункт договору суперечить ст. 19 Закону України «Про оренду землі», якою встановлено, що строк дії договору не може перевищувати 50 років, що є підставою для визнання договору недійсним.

До того ж, нікчемним є й договір зберігання державного акту. Позивачем був отриманий державний акт для реалізації свого конституційного права на отримання спадщини, а намагання відповідача ускладнити процедуру реалізації такого права є незаконними.

Крім того, позивач зазначала, що розмір витрат відповідача на правову допомогу значно завищений та нічим не підтверджений, оскільки не містить жодного розрахунку таких витрат, актів приймання-передачі таких послуг із їх детальним розрахунком і підтвердженням їх розумності.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Гелетій М. Т. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ПП «Артур» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2023 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори Лебедченко А. Д. видано доньці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-558 на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Витяги з Державного реєстру речових прав № 349157027, № 349158921 від 04.10.2023 свідчать, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-558, виданого 04.10.2023 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори Лебедченко А. Д.

24.06.2017 державним реєстратором Шиловою Н. Ю. внесено номер запису про інше речове право на вищевказану земельну ділянку: 21089814 про реєстрацію договору № 48 від 12.05.2017 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), землекористувач ПП «Артур». За користування земельною ділянкою землекористувач сплачує власнику 1 490 грн на рік, термін користування земельною ділянкою 100 років із дати державної реєстрації права емфітевзису.

12.05.2017 між ОСОБА_2 та ПП «Артур» було укладено договір № 48 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису). Відповідно умов якого власник надає землекористувачу право використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, яка перебуває у власності власника на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР № 038834 від 29.07.2005, для сільськогосподарський потреб на праві емфітевзису. Термін користування земельною ділянкою 100 років із дати державної реєстрації права емфітевзису. За користування земельною ділянкою землекористувач сплачує власнику 1 490 грн на рік. Землекористувач має право за письмовою заявою власника сплачувати власнику плату за користування правом емфітевзису завчасно, але не більше ніж за 100 років. Землекористувач бере на себе обов`язок сплачувати земельний податок. Землекористувач вираховує та сплачує за власника всі податкові платежі та обов`язкові збори.

Витяг з Державного реєстру речових прав № 90480875 від 24.06.2017 свідчить, що 24.06.2017 державним реєстратором Шиловою Н. Ю. внесено номер запису про інше речове право на вищевказану земельну ділянку: 21089814 про реєстрацію договору № 48 від 12.05.2017 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), землекористувач ПП «Артур». За користування земельною ділянкою землекористувач сплачує власнику 1 490 грн на рік, термін користування земельною ділянкою 100 років із дати державної реєстрації права емфітевзису.

12.05.2017 ОСОБА_2 звернулася до ПП «Артур» з заявою в якій просила на виконання п. 3.3 договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб сплатити їй плату за користування земельною ділянкою завчасно за весь період дії договору.

Нарахування паїв № 4 від 15.05.2017 свідчить, що ПП «Артур» нараховано ОСОБА_2 плату за користування земельною ділянкою в сумі 149 069 грн, із яких утримано: ПДФО 28 832,42 грн, ВЗ 2 236,04 грн, до видачі 120 000,54 грн.

Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_2 від 15.05.2017 свідчить, що ПП «Артур» сплачено військовий збір у сумі 2 236,04 грн на рахунок ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, з призначенням платежу: *;315044926; код платежу: 11011000; військовий збір утрим з плати за користування зем ділянкою. Строк надання платежу 15.05.2017.

Видаткові касові ордери від 16.05.2017, 17.05.2017, 18.05.2017, видані ПП «Артур» та підписані ОСОБА_2 , свідчать, що ОСОБА_2 на підставі договору № 48 емфітевзису від 12.05.2017 видано наступні суми коштів: 50 000 грн, 50 000 грн, 20 000,54 грн.

Договір зберігання від 12.05.2017, який укладено ОСОБА_2 та ПП «Артур», свідчить, що зберігач зобов`язується зберігати та повернути у схоронності Державний акт на право приватної власності на землю КР № 038834, переданий поклажодавцем. Строк зберігання з 12.05.2017 по 12.05.2117. Зберігання здійснюється безоплатно, за умови, якщо договір зберігання діє до моменту закінчення зберігання. Якщо договір зберігання припиняється до моменту закінчення строку зберігання за рішенням суду або за ініціативою поклажодавця, то зберігання є оплатним, з розрахунку 50 грн за кожен день зберігання.

Державний акт на право приватної власності на землю КР № 038834 свідчить, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 22.05.2003 № 449-р належала земельна ділянка загальною площею 5,61 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 395 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення спірного договору) речовим правом на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України (частина перша статті 102-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення спірного договору).

Згідно з частинами першою, другою статті 408 ЦК України строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і для земельних ділянок державної або комунальної власності не може перевищувати 50 років. Якщо договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб укладено на невизначений строк, кожна із сторін може відмовитися від договору, попередньо попередивши про це другу сторону не менш як за один рік.

Відповідно до частини четвертої статті 102-1 ЗК України строк користування земельною ділянкою державної чи комунальної власності для сільськогосподарських потреб або для забудови не може перевищувати 50 років.

Законом України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII частину четверту статті 102-1 ЗК України викладено у новій редакції та визначено, що строк користування земельною ділянкою державної, комунальної та приватної власності для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а також строк користування земельною ділянкою державної чи комунальної власності для забудови (суперфіцій) не може перевищувати 50 років. Зазначений закон набрав чинності 01 січня 2019 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України та статті 5 ЦК України, з урахуванням принципу незворотності дії Законів у часі (крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи), положення щодо максимального строку дії емфітевзису для приватних земельних ділянок не поширюються на договори, які були укладені та були чинними до 01 січня 2019 року.

Таким чином, на час укладення спірного договору законодавство передбачало обмеження строку, на який може бути укладено договір про надання права користування чужою земельною ділянкою приватної форми власності для сільськогосподарських потреб, лише умовами самого договору за погодженням сторін зі встановленням чіткого строку (необмеженого 50 роками) або без встановлення строку з можливістю розірвання, попередивши іншу сторону не менш як за рік.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю КР № 038834 ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 22.05.2003 № 449-р належала земельна ділянка загальною площею площею 5,61 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а. с. 52).

12.05.2017 між ОСОБА_2 та ПП «Артур» було укладено договір № 48 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) (а. с. 39-41).

Відповідно умов вказаного договору власник надає землекористувачу право використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, яка перебуває у власності власника на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР № 038834 від 29.07.2005, для сільськогосподарський потреб на праві емфітевзису.

Термін користування земельною ділянкою 100 років із дати державної реєстрації права емфітевзису.

За користування земельною ділянкою землекористувач сплачує власнику 1 490 грн на рік.

Землекористувач має право за письмовою заявою власника сплачувати власнику плату за користування правом емфітевзису завчасно, але не більше ніж за 100 років.

Землекористувач бере на себе обов`язок сплачувати земельний податок.

Землекористувач вираховує та сплачує за власника всі податкові платежі та обов`язкові збори.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 90480875 від 24.06.2017 державним реєстратором Шиловою Н. Ю. внесено номер запису про інше речове право на вищевказану земельну ділянку: 21089814 про реєстрацію договору № 48 від 12.05.2017 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), землекористувач ПП «Артур» (а. с. 42).

04.10.2023 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори Лебедченко А. Д. видано доньці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-558 на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (а. с. 8).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав № 349157027, № 349158921 від 04.10.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :02:000:0301, площею 5,608 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробницва, що розташована на території Калинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-558, виданого 04.10.2023 державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори Лебедченко А. Д. (а. с. 7, 9).

Звертаючись до суду позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що договір емфітевзису № 48 є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки встановлений договором строк договору суперечить ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», якою встановлено, що строк дії договору не може перевищувати 50 років.

Разом з тим, оскільки оспорюваний договір емфітевзису, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Артур» 12 травня 2017 року, з огляду на зміст статей 408 ЦК України та 102-1 ЗК України на час укладення спірного договору для такого виду договорів максимальний строк дії не був встановлений, а тому згідно зі статтею 408 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) може бути укладений на невизначений строк, зокрема, строком на 100 років.

Таким чином, відповідно до змісту спірного договору сторони уклали його з дотриманням ЗК України та ЦК України в редакціях на час його укладення та під час укладення спірного договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 12 травня 2017 року сторони дійшли згоди щодо усіх його умов, зокрема узгодили, що емфітевтичне право за спірним договором встановлюється строком на 100 років, про що свідчить підпис сторін у спірному правочину.

Зогляду на вказане, встановивши на підставі належних та допустимих доказів фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку по суті спору про відмову в позові.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2023 року у справі № 670/124/21 (провадження № 61-2323св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 710/980/20 (провадження № 61-528св22), від 08 липня 2022 року у справі № 674/1613/20 (провадження № 61-15877св21) та від 21 грудня 2020 року у справі № 478/719/17 (провадження № 61-6200св19).

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано те, що сторона позивача подавала клопотання про проведення судових засідань, в режимі відеоконференції, з огляду на те, що процесуальне законодавство не вимагає від суду винесення окремих ухвал про призначення судового засідання в режимі відеоконференції перед кожним судовим засіданням, а ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 204 року судове засідання 19 березня 2024 року о 12 годині 00 хвилин, а також усі подальші судові засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Артур» призначено проводити в режимі відеоконференції (а. с. 78).

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, прийнявши сторону відповідача, своє рішення обгрунтував виключно на відзиві відповідача, проте, залишив поза увагою позицію представника позивача викладену у відповіді на відзив, з огляду на те, що судом першої інстанції було надано повну та мотивовану оцінку доводам сторін, на основі якої зроблено правильний висновок про відстуність підстав для задоволення позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що встановлений оспорюваним договором строк суперечить ст. 19 Закону України «Про оренду землі», оскількі спірні правовідносити, зокрема в частині встановлення строку договору емфітевзизу, врегулювані спіеціальними нормами ст. 408 ЦК Ураїни та ст. 102-1 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що нікчемним є договір зберігання державного акту, не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що нікчемність вказаного договору не є предметом розгляду в даній справі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позивач зазначала, що розмір витрат відповідача на правову допомогу значно завищений та нічим не підтверджений, оскільки не містить жодного розрахунку таких витрат, актів приймання-передачі таких послуг із їх детальним розрахунком і підтвердженням їх розумності, з огляду на те, що судом першої інстанції не вирішувалось питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гелетія Максима Тарасовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17.03.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. А. Письменний