Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/22/25

Номер провадження: 2-о/511/57/25

10 березня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання Полихи Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про встановлення факту що має юридичне значення,

встановив:

Короткий зміст заяви.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . ОСОБА_2 був одружений з її дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто він був її зятем. Вона, та її чоловік - ОСОБА_4 , та її донька- ОСОБА_5 та зять- ОСОБА_2 проживали разом в одній квартирі та були зареєстровані з 1995 року за однією адресою: АДРЕСА_1 , про що є відповідний запис в домовій книзі, також даний факт підтверджується витягом ЦНАПУ Роздільнянської міської ради №1180/3-08.2024. 22.06.2009 року ОСОБА_4 за її згоди подарували доньці ОСОБА_5 вище зазначену квартиру. З моменту одруження ОСОБА_2 з її донькою, тобто з 1995 року вони проживали всі разом, вели сумісний побут та господарство, мали спільний бюджет, сплачували разом комунальні послуги, купували продукти харчування, купували побутову техніку, робили сумісно ремонт у квартирі. ОСОБА_2 з 2010 року був особою з інвалідністю першої групи «А» та потребував стороннього догляду, до дня смерті пересувався на ходунках або милицях зі сторонньою допомогою. Вони всією родиною його лікували та доглядали за ним. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її донька ОСОБА_5 . Після смерті її чоловіка та доньки, вона та ОСОБА_2 продовжували проживати разом, підтримували один одного, вона продовжувала здійснювати за ним догляд, купували йому ліки, готувала їжу, прала. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер. Вона разом з із своїм сином ОСОБА_7 провели його поховання. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, з метою оформлення спадщини вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Л.М. Однак в зв`язку з пропуском встановленого законом строк для прийняття спадщини, їй було рекомендовано звернутись до суду з заявою для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Це стало приводом для звернення до суду. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні, а тому спору про право не має.

Встановлення даного факту необхідно їй для оформлення спадщини після смерті зятя ОСОБА_2 в нотаріальній конторі, тому просила задовольнити заявлені нею вимоги.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.01.2025 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Л.М. належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ( а.с.34)

Позиції сторін в суді.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні не з`явилась, надала суду клопотання в якому свої вимоги підтримала в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, та просили розглянути справу у її відсутність ( а.с. 64).

Представник заінтересованої особи Роздільнянської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог та просили справу розглядати без участі представника Роздільнянської міської ради. ( а.с.60-61)

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Зелений Кут Котовського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 24.12.2001 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7)

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.02.1966 року Роздільнянським ЗАГС м. Роздільна Одеської області, на підставі актового запису №18 (а.с.19).

18.08.1984 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та змінила прізвище ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 18.08.1984 року райвідділом ЗАГС м. Роздільна Одеської області, на підставі актового запису №104 (а.с.20).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №049802, виданої 22.06.2010 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , йому встановлено першу «А» групу інвалідності. Потребує стороннього догляду (а.с.21)

З договору дарування квартири від 22.06.2009 року, вбачається, що ОСОБА_6 за згодою своєї дружини ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 (а.с.22-25).

Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 04.02.2020 року, що підтверджується Витягом №199323826 від 07.02.2020 року (а.с.26).

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 01.02.2019 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції м. Одеса, на підставі актового запису №108 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_11 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 01.05.2021 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі актового запису №331 та лікарським свідоцтвом про смерть №002305 від 29.05.2021 року (а.с.11,12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 07.02.2023 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі актового запису №66 (а.с.10).

Згідно домової книги заведеної за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою були зареєстровані:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 29.06.1995 року;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 29.06.1995 року;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.06.1995 року;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 30.06.1995 року (а.с.15-17).

Окрім того з Витягу №1180/3-08.2024 про осіб місце проживання яких зареєстроване або було зареєстроване в період з 13.06.2019 року по 05.02.2023 року, виданим ЦНАП Роздільнянської міської ради, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані: - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.18).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області від 31.01.2020 року №177, ОСОБА_5 , 1966 року народження, проживає по АДРЕСА_1 , разом з нею за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 ,1942 року народження та ОСОБА_2 , 1961 року народження (а.с.13)

На спільних сімейних фотознімках зображені заявниця ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_6 , її донька ОСОБА_5 та її зять ОСОБА_2 , а також інші члени родини (а.с.27,28).

З письмових пояснень свідків: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , які є сусідами заявниці ОСОБА_1 і яким достовірно відомо, що окрім неї в квартирі АДРЕСА_2 , проживали її покійний чоловік ОСОБА_6 , її покійна донька ОСОБА_5 та її покійний зять ОСОБА_2 . ОСОБА_2 почав проживати в цій квартирі з 1995 року. Вони вели спільне господарство, разом купляли продукти та побутову техніку, робили ремонт в квартирі. Після смерті чоловіка та доньки, ОСОБА_1 залишилась проживати з ОСОБА_2 в даній квартирі. Так як ОСОБА_2 хворів та потребував стороннього догляду, вона разом зі своїм сином ОСОБА_13 доглядали за ним, купляли ліки, а після його смерті, здійснили його поховання, влаштовували поминальні обіди (а.с.53-59).

З наданої нотаріусом спадкової справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась 28.10.2024 року з відповідною заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41) На підставі даної заяви було заведено спадкову справу №175/2024 (а.с.40-51).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видачі на їх підставі свідоцтв про право на спадщину) від 28.10.2024 року №78917134 вбачається, що інформація в спадковому реєстрі щодо інших спадкових справ відсутня (а.с.44).

Заповіти або спадкові договори ОСОБА_2 при житті також складено не було, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.10.2024 року №78917146 (а.с.45).

Нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як нею було пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.9, 51).

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту -ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Пунктом п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом пунктів 3.21 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року№296/5 (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У постанові від 26.04.2023 року у справі № 204/1052/20 Верховний Суд виклав правову позицію, згідно якої під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Висновки за результатами розгляду заявлених вимог.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин, а тому приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Суд визнає надані по справі письмові докази, а також письмові пояснення свідків належними, достовірними та достатніми і приймає їх в якості доказів на підтвердження заявленого юридичного факту, оскільки ними достовірно підтверджено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1995 року по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на досліджені в судовому засіданні письмові докази, пояснення заявника ОСОБА_1 , враховуючи що встановлення факту спільного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме їх підтвердження необхідне для отримання спадщини, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Судовий збір сплачено заявником в повному обсязі при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.19,81,247,259, 263- 265,273, 293, 294, 315,319, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1995 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 11 березня 2025 року.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Заінтересована особа Роздільнянська міська рада Одеської області, юридична адреса: вулиця Муніципальна, 17 місто Роздільна Одеської області, .

Суддя: С. І. Гринчак