Дата документу 11.03.2025
Справа № 501/3741/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

11березня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Вимоги позивача: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім неї (позивачки), також зареєстровані - ОСОБА_3 (чоловік), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син).

ОСОБА_2 не проживає у квартирі понад рік без поважних причин, так як покинув територію України в червні 2022 року. Відповідач не сплачує витрати на комунальні послуги, в утриманні житла не бере участі, особистих речей у квартирі не має. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном.

Керуючись ст..ст.316.317, 319, 321, 405 ЦК України, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим-приміщенням.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Осипенко О.А. у судове засідання не прибули та не повідомили про причини неявки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою суду про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.63) про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Процесуальні дії у справі

В ухвалі про відкритті провадження у справі від 17.09.2024 р. постановлено розгляд справи проводити в загального позовного провадження (а.с.52).

11.03.2025 р. постановлена ухвала, яка занесена до журналу судового засідання, про заочний розгляд справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 р. (а.с.16), квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних долях.

Згідно довідки про задекларованих /зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.08.2024р. №4586 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.23).

Ст.41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009).

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ч. 1 ст.355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1,2 ст.369 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись з позовом, позивач просив визнати відповідача такими, що втратили право користування квартирою, з підстав, передбачених ст..405 ЦК України, посилаючись на те, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 року, власником кварти АДРЕСА_1 , окрім позивачки ОСОБА_1 є також і відповідач ОСОБА_2 , тобто відповідач є власником а не членом сімї власника житла.

Ст..155 ЖК України - жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Враховуючи, що відповідачу належить на праві приватної спільної власності квартира АДРЕСА_1 , право власності є непорушним, то суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265, 280-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня отримання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Смирнов