№ провадження 2-о/646/8/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.25 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.,

присяжних Цеми В.О., Лашиної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 14 травня 2016 року заявниця зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , актовий запис №64 від 14.05.2016. Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявниця з чоловіком проживали в АДРЕСА_1 .

У 2022 році, після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, вони не встигли з родиною евакуюватися, і їх село було у зоні активних бойових дій, пізніше тимчасово окуповане армією агресора. В цей же період, під час тимчасової окупації, а саме 09 жовтня 2022 року її чоловіка було поранено, йому потрібна була медична допомога. Але окупанти не дозволили їм виїхати на територію, підконтрольну Україні. І вивезли чоловіка на територію російської федерації. Заявниця із сестрою чоловіка зв`язувались із своїми знайомими, які проживають в росії, але намагання знайти чоловіка виявились безрезультатними.

Тобто з дня коли окупанти вивезли чоловіка на територію російської федерації, будь-який зв`язок з ним втрачено. Він жодного разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування.

З офіційною заявою до Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області 28 листопада 2022 року звернулась заявниця і сестра чоловіка, про розшук ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань.

27.12.2023 її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошено у державний розшук.

Заявниця і рідні її чоловіка не погоджуються на визнання його померлим, бо мають надію, що він живий і повернеться додому.

У зв`язку з викладеним, заявниця вимушена звертатись в суд із заявою про визнання його безвісно відсутнім.

Заявниця вказує, що про місце перебування ОСОБА_4 немає відомостей більше року, цей факт підтверджується листом від 21.08.2024 №280 аз/119-24/02-2024, виданим Харківським відділом поліції ГУНП в Харківській області.

Заявниця зазначає, що одна утримує і виховує малолітню доньку і має право на отримання державної соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім для неї має юридичне значення вона буде мати змогу оформити державну соціальну допомогу на утримання своєї малолітньої доньки.

Заінтересованою особою заявниця вказує Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, тому як в цій установі вона взята на облік як внутрішньо переміщена особа. В цю установу заявниця зверталася для призначення державної соціальної допомоги на дитину. Але в усній формі їй роз`яснили, що поки чоловік не визнаний безвісно відсутнім, вона права на оформлення державної соціальної допомоги не має.

Останнє місце проживання чоловіка ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 . Зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 . Територіальна підсудність Куп`янський міськрайонний суд Харківської області.

Заявниця вказує, що намагалася врегулювати це питання до судового розгляду, шукала чоловіка через знайомих, зверталася до поліції, до ДП «Український національний центр розбудови миру» з метою отримати інформацію, чи перебуває її чоловік в полоні, до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини.

Ухвалою судді від 16 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали судді про залишення заяви без руху.

03.10.2024 заявницею усунуто недоліки заяви.

Згідно уточненої заяви, заявниця зазначає про таке.

Чоловік заявниці ОСОБА_4 зник під час окупації села Кислівка, Куп`янського району Харківської області. Вона не вважає, що її чоловік умисно переховується від неї. Вказує, що до повномасштабного вторгнення вони жили з чоловіком однією родиною, виховували спільну малолітню дитину. Чоловік працював на Укрзалізниці, ВП «Куп`янська дистанція електропостачання».

Під час окупації села Кислівка, Куп`янського району 09 жовтня 2022 року чоловік отримав поранення і був насильно вивезений на територію рф, тому як йому потрібна була медична допомога. А на територію підконтрольну Україні окупаційні війська їх не випустили.

Після деокупація села Кислівка, Куп`янського району заявниця з дитиною, і своєю мамою виїхали до м. Харкова. З ними виїхала сестра чоловіка, але вона не залишилася у Харкові, вирішила переміститися до Європи. І зараз мешкає за кордоном.

Заявниця вказує, що вона і сестра чоловіка намагалися шукати чоловіка ОСОБА_4 , через знайомих, які перебувають в рф, але все безрезультатно. До заяви заявниця додала копії листів з державних органів, куди вона зверталася з питання розшуку її чоловіка ОСОБА_4 .

В поліції ГУНП В Харківській області знаходиться розшукова справа відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якій останнього оголошено у державний розшук.

Заявниця зазначає, що їй важко одній з малолітньою дитиною, яку вона не має можливості водити до дитячого садка, а самій працевлаштуватися. Тому вона вимушена звертатися до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім її чоловіка та батька дитини ОСОБА_4 .

Заявниця вказує, що у її чоловіка немає інших дітей, окрім їхньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .У її чоловіка є мати ОСОБА_6 , 1949 року народження, вона зараз проживає як ВПО у АДРЕСА_3 . До суду в якості свідка мати чоловіка прийти не зможе. Після перенесених стресів, пропажі сина вона дуже хворіє, майже не ходить самостійно. Заявниця зазначила, що допомагає їй в побуті.

Орган соціального захисту Куп`янської РДА не виїхав з м. Куп`янська Харківської області, з метою безпеки заявниця не виїжджає до міста Куп`янська Харківської області, тим паче, що їй ні з ким залишити доньку. Також вона не може ризикувати своїм життям і життям своєї дитини, виїхати до міста Куп`янська з метою звернення до Управління соціального захисту про оформлення державної соціальної допомоги на дитину.

Заявниця зазначає, що з донькою перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, тому також заявниця планує в це управління звертатися за призначенням державної соціальної допомоги на дитину.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження.

Під час судового розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, судом допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що заявниця це її донькою, мешкає недалеко він неї. 09 жовтня 2022 року вона вийшла на вулицю, під`їхала машина («Нива»), і ОСОБА_7 забрав із собою племінник, поїхати до с. Ягідне, забрати брата, де на той час були обстріли. Свідок вказала, що бачила як стоїть « ОСОБА_8 » біля медсестри, вона підійшла, там сидів зять весь білий і рука прострелена. Потім вибігла ОСОБА_9 , зняла курточку, почала витирати кров, потім його повезли у м. Сватово в лікарню. На другий, 10 жовтня 2022 року, прийшла Україна. Після цього, вони про ОСОБА_7 нічого не чули.

Свідок ОСОБА_2 вказала, що заявницю знає, так як проживали у одному селі. 09 жовтня 2022 року чоловік заявниці поїхав в інше село із племінником, щоб забрати брата. Обстріляли машину, чоловіка заявниці поранили, медсестра надала йому першу допомогу та відвезли у м. Сватово в лікарню. Потім, ІНФОРМАЦІЯ_5 , населений пункт звільнили і до цього часу про чоловіка заявці нічого не чули.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, із викладених в ній підстав.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно.

Згідно із наданими представником Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, ОСОБА_10 поясненнями, розгляд справи просили проводити без участі управління, при вирішенні заяви ОСОБА_1 покладалися на розсуд суду.

Згідно наданих пояснень, управління посилалось на таке.

Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради (далі - Управління) залучено заявницею в якості заінтересованої особи, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має намір оформити державну соціальну допомогу на дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа, разом з донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в період з 01.11.2023 по 28.02.2025 у розмірі 5 000 грн. щомісячно (на себе - 2000 грн., на дитину - 3000 грн.).

Відповідно до пункту 134 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 № 709) (далі - Порядок № 332) виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на призначення допомоги з урахуванням обчисленого середньомісячного сукупного доходу отримувача цієї допомоги.

Пунктом 14 Порядку № 332 передбачено, що середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї на кількість членів сім`ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім`ї обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги».

До середньомісячного сукупного доходу включаються доходи дружини та чоловіка (батька та матері) незалежно від місця їх фактичного проживання на території України, крім осіб, які сплачують аліменти, а також осіб, які зникли безвісти/ перебувають у полоні або за кордоном/депортовані за межі України/осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, зазначених у переліку територій.

Таким чином, визнання чоловіка ОСОБА_1 безвісно відсутнім має істотне значення для визначення її права на отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі на другий шестимісячний період.

Суд, вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

За правилами п. 3 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, при чому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Згідно зі статтею 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч. 2ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (заявник) є дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , що видане 14.05.2016 Куп`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис про шлюб №64 від 14.05.2016).

У подружжя є спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , що видане 26.08.2020 виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області (актовий запис про народження №04 від 26.08.2020).

Відповідно до матеріалів справи, останнє місце проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 . Зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 .

Під час судового розгляду встановлено, що заявниця ОСОБА_1 вживала заходи для встановлення місцезнаходження чоловіка, про що свідчать такі докази.

Так, за заявою ОСОБА_1 (за фактом зникнення чоловіка ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Куп`янським РВП ГУНП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001467 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до повідомлення СУ ГУНП в Харківській області від 21.08.2024 №280аз/119-24/02-2024, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001467 від 28.11.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, 27.12.2023 ОСОБА_4 оголошено у державний розшук, на теперішній час місцезнаходження останнього не встановлено.

Також, заявниця ОСОБА_1 зверталася до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, з приводу зникнення свого чоловіка, ОСОБА_4 , про що свідчать долучені до заяви відповіді відповідного органу на адресу заявниці.

Таким чином, заходи вжиті заявницею ОСОБА_1 з приводу зникнення та розшуку її чоловіка, ОСОБА_4 , ніяких результаті не дали.

Також судом приймаються як докази пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які надали свідчення з приводу факту зникнення та відсутності за місцем постійного місця проживання ОСОБА_4 .

Частиною 1 ст. 43 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Заявниці ОСОБА_1 необхідно визнання її чоловіка ОСОБА_4 безвісно відсутнім для вирішення питання призначення соціальної допомоги на малолітню дитину.

Суд також приймає позицію заінтересованої особи, яка викладена в поясненнях по справі, з приводу того, що визнання чоловіка ОСОБА_1 безвісно відсутнім має істотне значення для визначення її права на отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі на другий шестимісячний період.

Враховуючи відсутність відомостей протягом року за місцем останнього відомого місця проживання АДРЕСА_1 , суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 оскільки факт зникнення ОСОБА_4 підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які приймаються до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно положень статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти, за особливих обставин" особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що "безвісна відсутність" - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження №61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

Таким, чином, при прийнятті рішення, суд враховує, що, оскільки ОСОБА_4 , як у місці свого постійного проживання, так і в будь-якому іншому місці не з`являвся впродовж більше одного року, беручи до уваги, що з 27.12.2023 ОСОБА_4 , знаходиться в розшуку Спеціалізованим центром ГУНП в Харківській області з розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, то на даний час наявні підстави для оголошення його безвісно відсутнім, а тому, вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або відомостей про місцеперебування цієї особи суд, за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або іншою заінтересованою особою в порядку ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 229, 265, 308 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ягідне Куп`янського району Харківської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 10 жовтня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, місцезнаходження за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 78, .

Головуючий суддя В.В. Барабанова

Присяжні В.О. Цема

Н.В. Лашина