Справа № 303/4578/24
2/303/238/24
Номер рядка стат. звіту - 4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

присяжних Плитан Ю.Ю., Боднар Н.І.

при секретарі Лукач К.М.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить визнати недієздатним та призначити його опікуном свого племінника ОСОБА_2 , покликаючись на те, що той через психічне захворювання не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також просить призначити його опікуном племінника. Стверджує, що мати ОСОБА_4 , як інвалід 2 групи, не в змозі виконувати обов`язки опікуна. Інших родичів він не має.

Представник виконавчого комітету Мукачівської міської ради, залученого до участі у справі як орган опіки та піклування, до суду не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не викликався, бо за висновком судово-психіатричної експертизи № 457 від 31.10.2024 року він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Його мати ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та не заперечує проти призначення її брата ОСОБА_1 опікуном її сина ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 адвокат Мельник П.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя. Не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Стаття 2 СК України визначає учасників сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України.

Частина 4 статті 2 СК України визначає, що Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням.

З огляду на це такі особи, як тітка, дядько та племінники виділені з кола єдиних сімейних правовідносин.

Крім того, рішенням Конституційного суду України № 5 рп/99 від 03 червня 1999року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; нормативно-">статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Отож аналіз чинного цивільного законодавства дає підстави стверджувати, що дядько та тітка не віднесені законом до близьких родичів особи, і вважати їх такими, як випливає з постанови Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 130/2391/18, підстав не має.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дядьком ОСОБА_2 , а тому не є його близьким родичем.

Відомості про те, що заявник є членом сім`ї племінника (факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо) у справі відсутні. За поданням органу опіки та піклування, заявник має власну сім`ю, проживає окремо від сім`ї племінника.

Статтями 46, 47 ЦПК України закріплені загальні вимоги щодо цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності. Водночас доктрина цивільного процесуального права виходить із того, що передумовою виникнення цивільних процесуальних правовідносин є правосуб`єктність, тобто специфічна властивість суб`єктів цивільного процесуального права, яка дозволяє їм бути носієм прав та обов`язків, вступати в цивільні процесуальні правовідносини. Остання закріплює коло осіб, які можуть бути суб`єктами прав та обов`язків, конкретизує тим самим коло правовідносин, що виникають на основі правосуб`єктності. У свою чергу, її зміст структурований і складається з двох елементів: а) можливості мати права і нести обов`язки (правоздатність) та б) можливості самостійного здійснення прав і обов`язків (дієздатність).

Для осіб, які можуть виступають заявниками в окремому провадженні правосуб`єктність є спеціальною, оскільки визначається окремою статтею, розміщеною у відповідній главі Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК. Так, відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

У зв`язку з цим, хоча особа, яка не входить до кола суб`єктів, зазначених у частині 3 статті 296 ЦПК, може подати заяву про визнання фізичної особи недієздатною, маючи загальну цивільну процесуальну правоздатність (стаття 46 ЦПК) та цивільну процесуальну дієздатність (стаття 47 ЦПК), однак цивільні процесуальні правовідносини за її участі не можуть виникнути, оскільки вона не має правосуб`єктності заявника у такій категорії справ.

Наведене пов`язане з тим, що її дієздатність, яка є складовою правосуб`єктності, у такій ситуації має «дефектність», обумовлену тим, що вона не відноситься до певної групи осіб, які наділяються правами та обов`язками заявників у таких категоріях справ. Таким чином, особа не має процесуальної дієздатності заявника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

З огляду на те, що ця норма процесуального права є загальною і має застосовуватися внаслідок того, що в Розділі IV «Окреме провадження» не встановлені виключення або обмеження щодо цього суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що заява подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження, повинен залишити заяву без розгляду.

Водночас частиною 1 статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

На підставі викладеного суд, керуючись ст. 257, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та виконавчий комітет Мукачівської міської ради про визнання ОСОБА_2 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ю.М. Мирошниченко

Присяжні Ю.Ю. Плитан

Н.І. Боднар