Справа № 462/8362/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Пилип`юк Г. М.

секретаря судового засідання Байдали М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа: Первинна профспілкова організація Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення одноразової виплати встановленої колективним договором -

встановив:

уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вовчак А. В., звернувся до Залізничного районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 31 223 грн. 64 коп. одноразової виплати соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач з 08.06.1981 року була працівником в Львівському підприємстві теплових мереж «Львівенерго», яке 17.08.1995 року реорганізували в Львівські теплові мережі ДАВК «Львівобленерго» та в подальшому в березні 1999 року в ЄДРПОУ зареєстровано юридичну особу Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (ЄДРПОУ: 05506460). В ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивач пропрацювала на посаді апаратника хімводоочищення хімічного цеху Теплоелектроцентралі-1 починаючи з 23.03.1999 року по 30.07.2024 року (разом більше 20 років). 30.07.2024 року згідно Наказу № 530/к ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. В той же час, починаючи з 05.04.2012 року на ЛМКП «Львівтеплоенерго» було укладено та діє колективний договір прийнятий конференцією трудового колективу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго». Відповідно до пункту 23.20. Розділу VIІ. «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 рр. встановлено, що ветеранам ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Пунктом 23.5. Розділу VIІ. «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» встановлено, що працівників, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, вважати ветеранами підприємства. ОСОБА_1 підпадає під дію вищевказаного пункту колективного договору, оскільки відповідає всім умовам, а саме: є ветераном ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку; відпрацювала на ЛМКП «Львівтеплоенерго» більше 20 років; звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Однак, при звільненні позивачу, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не здійснено одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат передбачену пунктом 23.20. Розділу VIІ. «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору. 05.09.2024 року адвокатом Вовчаком А. В. підготовлено та надіслано на юридичну та електронну адреси ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву щодо здійснення одноразової виплати встановленої колективним договором при звільненні за власним бажанням в інтересах ОСОБА_1 з проханням здійснити одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, відповіді отримано не було, виплате здійснена не була. 20.09.2024 року підготовлено та надіслано на юридичну адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» претензію (досудову вимогу) з вимогою в строк 7 календарних днів здійснити одноразову виплату встановлену колективним договором. 08.10.2024 року представником ОСОБА_1 отримано лист-відповідь, згідно якого ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовилось виконати вимоги претензії, посилаючись на відсутність Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства.Окрім цього, 09.10.2024 року стороною позивача надсилалось на адресу відповідача заяву про розгляд трудового спору комісією по трудових спорах з відповідними копіями документів, однак, ні проведення спільного засідання та виплати соціальної гарантії ОСОБА_1 , ні утворення комісії по трудових спорах на підприємстві та розгляду заяви ОСОБА_1 станом на день подачі позову не відбулося. Стороною позивача вжито всіх можливих заходів задля вирішення спору в позасудовий спосіб, проте, сторона відповідача чинить необґрунтовані та незаконні перешкоди в реалізації ОСОБА_1 своїх прав та гарантій передбачених колективним договором, внаслідок чого сторона позивача змушена звернутись до суду для захисту законних прав та інтересів ОСОБА_1 .У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

27.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Трофимчук О., в якому зазначає, що позивач працювала на посаді апаратника хімводоочищення хімічного цеху Теплоелектроцентралі-1 та звільнена 30.07.2024 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП. Остаточний розрахунок підприємство здійснило 29.07.2024 року. 05.04.2012 року укладено колективний договір між адміністрацією та профспілковими організаціями ЛМКП «Львівтеплоенерго», який діє і на даний час. Відповідно до п. 23.5 колективного договору існує домовленість: «Працівників, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, вважати ветеранами підприємства. Згідно п. 23.20. ветеранам ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.» 19.02.2024 року Постановою № 65-5 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛМКП «Львівтеплоенерго» внесено зміни до колективного договору. Проведено зміни в колективному договорі в розділі VII «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» в пункті 23 та підпункт 23.21 викладено в наступній редакції: Ветеранам ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку, які відпрацювали на підприємстві 25 років і більше, в тому числі в сфері енергетики, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Обов`язком відповідача є застосування умов (міжгалузевих) і територіальних угод для забезпечення гарантій, встановлених для працівників законодавством. Не є обов`язком відповідача в односторонньому порядку виконання наявних положень в колективному договорі. 24.07.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення, однак в заяві не було зазначено вимогу про здійснення додаткових виплат згідно колективного договору. Відсутність вимоги про здійснення додаткових виплат в заяві про звільнення унеможливило виконання такої вимоги в подальшому, оскільки було проведено остаточний розрахунок згідно з законодавством. Додатково звертає увагу суду, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду з позовом, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необґрунтованим, то відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав. З врахуванням наведено просить відмовити у задоволенні позову.

31.01.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вовчак А. В., через систему «Електронний суд», подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що сторона відповідача в поданому ним відзиві вказує, що остаточний розрахунок з позивачем здійснило 29.07.2024 року, з того часу, на думку відповідача, минуло більше 3 місяців внаслідок чого відповідач вважає, що позивачем попущено строк звернення до суду. Такі твердження відповідача не знаходять свого обґрунтування та підтвердження належними доказами зважаючи на те, що 24.07.2024 року ОСОБА_1 подала заяву на звільнення з роботи з 30.07.2024 року. 30.07.2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» видано Наказ № 530/к про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 30.07.2024 року. Відповідно до норм трудового законодавства при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.Відтак, роботодавець в особі відповідача не міг здійснити розрахунок з позивачем швидше ніж 30.07.2024 року (день звільнення згідно наказу).Днем звільнення та повного розрахунку є 30.10.2024 року Згідно правил розрахунку строків передбачених ЦК України обрахунок починається 31.07.2024 року (наступний день після розрахунку) та завершується 31.10.2024 року (відповідне число останнього місяця строку). Таким чином, стороною позивача не пропущено встановлений чинним законодавством України строк звернення до суду для вирішення трудового спору. Твердження сторони відповідача є надуманими, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються будь-якими належними доказами. Більше того, сторона відповідача при поданні відзиву на позовну заяву не надала жодних належних доказів, що стосуються предмету даного спору.Сторона відповідача вказує, що ОСОБА_1 при поданні заяви про звільнення не просила виплатити їй одноразову виплату згідно колективного договору, відповідно така не може бути виплачена відповідачем. Вищевказані твердження також підлягають спростуванню та є надуманими зважаючи на те, що жодним нормативно-правовим актом чинного законодавства України не встановлено обов`язку працівника звертатись до роботодавця з проханням здійснити виплати передбачені колективним договором разом з заявою про звільнення чи окремо від неї. В той же час, і самим колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» не передбачено, що така виплата здійснюється за письмовим проханням особи чи за окремою заявою. Попри це, не зважаючи, що обов`язку працівника просити про виплату одноразової соціальної пільги та гарантії не передбачено ні колективним договором, ні чинним законодавством України - 05.09.2024 року ним, як представником ОСОБА_1 підготовлено та надіслано на юридичну та електронну адреси ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву щодо здійснення одноразової виплати встановленої колективним договором при звільненні за власним бажанням в інтересах ОСОБА_1 з проханням здійснити одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Такої одноразової виплати стороною відповідача здійснено не було. 20.09.2024 року ним, як представником ОСОБА_1 підготовлено та надіслано на юридичну адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» Претензію (досудову вимогу) з вимогою в строк 7 календарних днів здійснити одноразову виплату встановлену колективним договором. 08.10.2024 року отримано лист-відповідь № 09-12428-10/24 від 04.10.2024 року згідно якого ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовилось виконати вимоги претензії, посилаючись на відсутність Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства. В той же час, зазначає, що ні умовами колективного договору, ні іншим локальним чи загальним актом не передбачено порядку скликання такого спільного засідання та прийняття постанови. Тому, 08.10.2024 року ним, як представником ОСОБА_1 підготовлено та надіслано на юридичну та електронну адреси ЛМКП «Львівтеплоенерго» адвокатський запит з проханням надати інформацію та копії підтверджуючих документів щодо порядку скликання та проведення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства та прийняття ним постанови. 25.10.2024 року стороною позивача отримано лист-відповідь № 09-13637-10/24 згідно якого ЛМКП «Львівтеплоенерго» не володіє запитуваною інформацією та документами. Наведене свідчить про формальний підхід до виконання умов колективного договору стороною роботодавця, встановлення умов колективного договору, які він, як роботодавець не може та не бажає виконувати та забезпечувати. Крім того, ЛМКП «Львівтеплоенерго» безпідставно не організовано проведення такого засідання та прийняття постанови за заявою ОСОБА_1 щодо здійснення одноразової виплати встановленої колективним договором при звільненні за власним бажанням. ЛМКП «Львівтеплоенерго» одноразову виплату за колективним договором ОСОБА_1 не виплачено. Відтак, така відмова в виплаті є безпідставною та незаконною. Також зазначає, що 20.09.2024 року ним, як представником ОСОБА_1 підготовлено та надіслано на юридичну адресу Первинної профспілкової організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» скаргу щодо порушення умов колективного договору роботодавцем, оскільки ОСОБА_1 була членом профспілки протягом часу, коли працювала в ЛМКП «Львівтеплоенерго». 15.10.2024 року стороною позивача отримано Первинної профспілкової організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» від Лист-відповідь № 06 згідно, якого профспілка звернулась до адміністрації підприємства про проведення спільного засідання з приводу виконання умов колективного договору в частині захисту соціальних пільг та гарантій ОСОБА_1 , однак, ні розгляду заяви ОСОБА_1 , ні проведення спільного засідання та виплати соціальної гарантії ОСОБА_1 , не відбулося. Сторона відповідача чинить необґрунтовані та незаконні перешкоди в реалізації ОСОБА_1 своїх прав та гарантій передбачених колективним договором. В поданому відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що нібито 19.02.2024 року Постановою № 65-5 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛМКП «Львівтеплоенерго» внесено зміни в пункт 23.21 Розділу VIІ. «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго», яким змінено умови отримання одноразової виплати та для її отримання необхідно відпрацювати на підприємстві 25 років і більше. В той же час, доказів ознайомлення та інформування ОСОБА_1 з новою редакцією колективного договору стороною відповідача не надано.Попри все наведене строк роботи ОСОБА_1 на ЛМКП «Львівтеплоенерго» становить 25 років, 4 місяці, 28 днів. Таким чином, в межах даної справи не має значення який пункт колективного договору застосовувати, і яка його редакція, оскільки за будьякого варіанту чи редакції пункту колективного договору ОСОБА_1 пропрацювала більше 25 років на ЛМКП «Львівтеплоенерго» та має право отримати свою законну одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановлену колективним договором у зв`язку зі звільненням за власним бажанням та виходом на пенсію.

10.02.2025 року на адресу суду надійшло заперечення від представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - Трофимчук О., в якому зазначає, що ОСОБА_1 при поданні заяви про звільнення не просила виплатити їй одноразову виплату згідно колективного договору. 05.04.2012 року укладено Колективний договір між адміністрацією та профепілковими організаціями ЛМКП «Львівтеплоенерго», який діє і на даний час. Зі змістом Колективного договору членами цехкому були ознайомлені всі члени профкому. Відтак позивачу відомі зміст та положення такого, а саме те, що Колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» передбачено, що будь-яка виплата здійснюється за письмовим проханням особи. Проаналізувавши норми права на які посилається позивач, можна зробити висновок про те, що роботодавцем дотримано всіх норм законодавства. Щодо твердження представника позивача про те, що ним, як представником ОСОБА_2 підготовлено та надіслано на юридичну та електронну адреси ЛМКП «Львівтеплоенерго» Заяву щодо здійснення одноразової виплати встановленої колективним договором при звільненні за власним бажанням вих. № 05/09 в інтересах ОСОБА_1 з проханням здійснити одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VII «Збереження та розвиток соціальної сфери пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКИ «Львівтеплосперго» в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, зазначаємо. Вимоги даної заяви не можуть бути виконані, бо на дату написання такої заяви ОСОБА_1 вже не була працівником підприємства та відповідно на неї не поширюються такі блага. 24.07.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення, однак в заяві не було зазначено вимогу про здійснення додаткових виплат згідно колективного договору. Відсутність вимоги про здійснення додаткових виплат в заяві про звільнення унеможливило виконання такої вимоги в подальшому, оскільки було проведено остаточний розрахунок згідно з законодавством.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 пропрацювала в ЛМКП «Львівтеплоенерго» на посаді апаратника хімводоочищення хімічного цеху Теплоелектроцентралі-1 починаючи з 23.03.1999 року по 30.07.2024 року /а.с. 14-15/.

Пунктами 1.1, 2.1, 2.2, 3.1, 4.1, 4.2, 5.1 колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 рр., який прийнятий конференцією трудового колективу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 05.04.2012 року передбачено, що договір укладено з метою регулювання соціально-трудових відносин, посилення соціального захисту працівників підприємства і включає зобов`язання сторін, що його уклали, на створення умов для підвищення ефективності роботи підприємства, реалізації на цій основі професійних, трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників. Договір укладено між адміністрацією ЛМКП «Львівтеплоенерго» в особі директора, з однієї сторони, профспілковими організаціями ЛМКП «Львівтеплоенерго» в особі голів профкомів від імені трудових колективів, з другої сторони. Договір укладено на 2012-2013 роки і діє до укладення нового договору. Договір набуває чинності з дня його прийняття конференцією трудового колективу. Положення договору поширюються на всіх працівників, незалежно від членства в профспілці, а також на звільнених працівників профспілкових органів, які працюють на виборних та штатних посадах у профспілкових організаціях підприємства.Сторони визнають договір нормативним актом, його норми і положення діють безпосередньо і є обов`язковими для виконання адміністрацією, працівниками підприємства і профспілковими комітетами.Зміни і доповнення до договору вносяться у разі потреби тільки за взаємною згодою сторін і в обов`язковому порядку у зв`язку із змінами чинного законодавства, генеральної, галузевої, регіональної чи міської угодами з питань, що є предметом Колективного договору.

Відповідно п. 23.20 колективного договору, ветеранам ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат.

Як передбачено п. 23.5 працівників, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, вважати ветеранами підприємства.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 24.07.2024 року вона звернулась до директора ЛМКП «Львівтеплоенерго», в якій просить звільнити її з роботи за власним бажанням з 30.07.2024 року //а.с. 7/зворот/.

Як вбачається із витягу з наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 530/к від 30.07.2024 року, ОСОБА_1 , апаратника хімводоочищення хімічного цеху Теплоелектроцентралі-1 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 30.07.2024 року /а.с. 8/.

05.09.2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Вовчак А. В. скерував на юридичну адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву вих. № 05/09 щодо здійснення одноразової виплати соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за реквізитами/а.с. 17-18/.

20.09.2024 року представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Вовчаком А. В.скеровано на юридичну адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» претензію (досудову вимогу) вих. № 20/09, в якій просить протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї претензії здійснити одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановленої пунктом 23.20. Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат за реквізитами /а.с. 18/зворот/-20/.

Крім цього, 20.09.2024 року адвокатом Вовчаком А. В., як представником ОСОБА_1 , скеровано на юридичну адресу Первинної профспілкової організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» скаргу щодо порушення умов колективного договору роботодавцем вих. № 20/09-2 /а.с 23-24/.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано відповідь на претензію 04.10.2024 року № 09-12428-10/24, що згідно п. 23.20 Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» не було прийнято Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат, тому ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може виконати дану вимогу /а.с. 20/зворот/.

08.10.2024 року адвокатом Вовчаком А. В., як представником ОСОБА_1 скеровано на юридичну адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго» адвокатський запит вих. № 08/10 з про надання інформації та копій підтверджуючих документів щодо порядку скликання та проведення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також прийняття ним постанови, як це передбачено п. 23.20 Розділу VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» /а.с. 21/.

Окрім цього, 09.10.2024 року стороною позивача надсилалось на адресу відповідача скеровано заяву про розгляд трудового спору комісією по трудових спорах № 09/10 /а.с. 25/зворот/-27/.

15.10.2024 року Первинною профспілковою організацією ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано відповідь на скаргу від 20.09.2024 року, згідно якої профспілка ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулась до адміністрації підприємства про проведення спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації з приводу виконання колективного договору в частині захисту соціальних пільг та гарантій ОСОБА_1 . Про результати розгляду даного питання повідомлять додатково /а.с. 24 /зворот/.

25.10.2024 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» надано відповідь на адвокатський запит № 09-13637-10/24, згідно якої ЛМКП «Львівтеплоенерго» не володіє запитуваною інформацією та документами /а.с. 22/.

Згідно постанови Первинної профспілковою організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» «Про зміни до Колективного договору» № 65-5 від 19.02.2024 року проведено зміни в колективному договорі в розділі VIІ. «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» в п. 23 «Сторони домовились», а саме підпункт 23.21 викласти в наступній редакції: 23.21 Ветеранам ЛМКП «Львівтеплоенерго» пенсійного віку, які відпрацювали на підприємстві 25 років і більше, в тому числі в сфері енергетики, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат /а.с. 54/.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України роботодавець повинен неухильно додержувати законодавства про працю.

Згідно ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Згідно ч. 1, 2, 8, 10 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Колективний договір, угода набирають чинності з дня їх підписання представниками сторін або з дня, зазначеного у колективному договорі, угоді. Після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою.Роботодавець зобов`язаний ознайомити працівника з текстом колективного договору до початку роботи за укладеним трудовим договором, а також у тижневий строк після укладення колективного договору, внесення до нього змін. Суб`єкти сторін колективного договору зобов`язані забезпечити постійний і безперешкодний доступ до колективного договору у порядку, визначеному цим договором, можливість його копіювання. Порядок ознайомлення з текстом колективного договору, змінами до нього визначається договором.Сторони колективної угоди забезпечують інформування працівників та роботодавців, для яких є обов`язковими положення цієї угоди, про її укладення, внесення до неї змін, а також розміщують текст колективної угоди та інформацію про хід її реалізації на офіційних веб-сайтах суб`єктів сторін.

Аналогічне твердження закріплено у ст. 18 КЗпП України, а саме, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації, фізичної особи, яка використовує найману працю, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, фізичної особи, яка використовує найману працю, так і для працівників.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, колективним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 рр., який прийнятий конференцією трудового колективу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 05.04.2012 року передбачено, що ветеранам, ЛМКП «Львівтеплоенерго», якими вважаються працівників, які відпрацювали на підприємстві 20 років і більше, пенсійного віку, при звільненні з роботи за власним бажанням, згідно Постанови спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету підприємства, здійснювати одноразову виплату в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Розбіжність позиції сторін полягає лише в покликаннях на строк пропрацьований на підприємстві. Сторона позивача покликається на п. 23.20 колективного договору, згідно якого необхідною умовою є відпрацювати на підприємстві 20 років і більше, в той час як сторона відповідача покликається на постанову «Про зміни до Колективного договору» № 65-5 від 19.02.2024 року згідно якої проведено зміни в колективному договорі, а саме підпункт 23.21 викладено в редакції із зазначенням, що відпрацювати на підприємстві необхідно 25 років і більше.

Суд звертає увагу представника відповідача, що ним не надано підтвердження того, що при викладенні п. 23.21 колективного договору у новій редакції, п. 23.20 втрачає силу, як і не надано будь-якого підтвердження, щодо виключення чи зміни п. 23.20 колективного договору.

Положенням ст. 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із матеріалів справи, заходи які проводились стороною позивача задля вирішення спору у позасудовий спосіб не дали результату, позивачу ОСОБА_1 одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановлену Розділом VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» виплачено не було.

Щодо пропущення тримісячного строку для звернення до суду з позовом, про який зазначає представник відповідача у відзиві.

Згідно ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно матеріалів справи, днем звільнення та повного розрахунку у даному випадку є 30.10.2024 року. Згідно обчислення строків давності, які передбачені ст. 253, 254 ЦК України перебіг строку давності починається з 31.07.2024 року, тобто наступного дня після розрахунку та завершується 31.10.2024 року.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 30.10.2024 року та зареєстрована у Залізничному районному суді м. Львова 31.10.2024 року, тобто в межах строку позовної давності, відповідно твердження представника відповідача не знайшли свого підтвердження та є не обґрунтованими.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (із змінами та доповненнями) затверджений «Порядок обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до підпункту «л» пункту 1 Порядку цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 вищевказаного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно вищевказаного порядку обчислення середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 проводиться виходячи з виплат за два останні календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення ОСОБА_1 , а саме за травень та червень.

Як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року, сукупний дохід за травень 2024 року складає 11 663,72 грн., за червень 2024 року складає 9 152,04 грн /а.с. 30/.

Суд приймає до уваги розрахунок наведений у позовній заяві, згідно якого середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 10 407 грн. 88 коп. ((11 663,72+9152,04):2), відтак, одноразова виплата в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат становить 31 223 грн. 64 коп. (10 407,88 х 3), оскільки такий розрахунок відповідачем не спростований та відповідає вищенаведеним нормам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути із Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 одноразову виплату соціальної пільги та гарантії встановленої Розділом VIІ «Збереження та розвиток соціальної сфери підприємства, соціальні пільги та гарантії» Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» у розмірі 31 223 (тридцять одна тисяча двісті двадцять три) грн. 64 коп.

Стягнути із Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Данила Апостола, 1;

Третя особа: Первинна профспілкова організація Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Данила Апостола, 1.

Суддя: Пилип`юк Г. М.

Оригінал рішення.