ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/114/25 Справа № 712/8783/21 Категорія: 301030400 Головуючий по 1 інстанції Пироженко В.Д. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Івануса А.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат Рижов Сергій Євгенович

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - адвокат Прядка Віталій Михайлович

особа, що подала апеляційну скаргу: представник позивача - адвокат Рижов Сергій Євгенович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рижова Сергія Євгеновича на додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

30 липня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Прядка В.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 200 грн. та скасувати заходи забезпечення позову, а саме автомобіля марки Lexus LS 430, сірого кольору, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який накладено в межах справи ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2021 року.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені на правничу допомогу в сумі 26 200 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що представником відповідача в судовому засіданні, до ухвалення рішення у справі та до закінчення судових дебатів заявлено намір подати суду докази розміру витрат на правничу допомогу у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, які вподальшому суду були надані у передбачений законом строк. Врахувавши критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому стороною відповідача розмірі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Рижов С.Є. просить скасувати додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стороною відповідача при зверненні до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення не виконано свого процесуального обов`язку щодо направлення іншим учасникам судового процесу всіх копій і доказів на підтвердження дійсності понесення на правничу допомогу витрат, що є підставою для відмови в задоволенні поданої ними заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат.

Крім того, витрати на правову допомогу в розмірі 26 200 грн. є істотно завищеними з огляду на складність справи та затрачений адвокатом час і не відповідають принципам розумності та справедливості понесення таких витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

17 березня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Прядки В.М. про розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Прядки В.М.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без задоволення. Вказаним рішенням не вирішувалося питання щодо судових витрат на правничу допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що представником відповідача в судовому засіданні до ухвалення рішення у справі та до закінчення судових дебатів, заявлено намір подати докази розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заявником подано до суду договір про надання правової допомоги від 06 червня 2023 року № 41/23, акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до умов договору від 30 липня 2024 року, детальний опис робіт наданих послуг, угоду про вартість послуг від 06 червня 2023 року, квитанцію про сплату 26 200 грн. адвокату Прядці В.М. від 30 липня 2024 року.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму пропорційності. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Задовольняючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з того, що такі витрати є доведеними та документально підтвердженими. Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 26 200 грн. на думку колегії суддів є завищеними з огляду на сталість судової практики у вказаній категорії справ, складності справи та витрачений адвокатом час. Матеріали справи не містять великих обсягів документів, що потребують тривалого вивчення чи тривалого часу складання документів. Тому, враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності заявлених судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміні додаткового рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши суму стягнення з 26 200 грн. до 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рижова Сергія Євгеновича задовольнити частково.

Додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2024 року змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу з 26 200 грн. до 10 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 березня 2025 року.

Судді