У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 Справа №607/2885/25 Провадження №4-с/607/16/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Гордєєва Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Циклиняк О.П. та

У С Т А Н О В И В :

Засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» №113 ОСОБА_1 звернувся в порядку цивільного судочинства до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересована особа: Тернопільський ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ, про визнання протиправними дій головного державного виконавця ДВ ДВС Тернопільського міського управління юстиції Циклиняк О.П. щодо накладення арешту на нерухоме майно (а.с. 3 6).

Крім скарги, ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця та про скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку для подання скарги та поновити пропущений строк. Підставою для поновлення строку вказав, що 28 січня 2025 року звернувся з усною консультацією до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Гордєєвої Л.І. про порядок вчинення нотаріальної дії щодо продажу земельної ділянки та дізнався про накладений арешт на належну йому земельну ділянку № 9989380 від 01 липня 2010 року. 29 січня 2025 року звернувся Тернопільського ВДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ про скасування арешту майна, на що отримав 31 січня 2025 року відповідь, в якій вказано, що на належне йому нерухоме майно накладено арешт за № 9989380 від 01 липня 2010 року, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 10 червня 2010 року Другого відділу ДВС Тернопільського управління юстиції. Відповідно до наказу № 1829/5 від 07 червня 2017 року «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців» строк зберігання завершення виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки і підлягають знищенню. Отже, інформація про вказане виконавче провадження відсутня (а.с. 1, 2).

Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону № 1404 зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки, відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Зі змісту поданої скарги встановлено, що скаржник дізнався про порушення свого права 28 січня 2025 року, про що особисто зазначив у заяві про поновлення строку.

Натомість, скаргу на дії державного виконавця скаржником скеровано до суду поштовим відправленням 05 березня 2025 року, тобто у строк, передбачений статтею 449 ЦПК України та статті 74 Закону № 1404.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року (справа № 755/8494/16-ц) вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником подано заяву про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця, обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, відповідно суд вважає за необхідне поновити строк звернення із вказаною скаргою.

Керуючись статтями 126 127, 89, 258 261, 447, 449 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із скаргою, заінтересована особа: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправними дій головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Циклиняк О.П.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Призначити справу до розгляду на 12 год. 20 хв. 24 березня 2025 року.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 березня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець