Справа № 526/693/25
Провадження № 2/526/785/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 березня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Лопушняк Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч у порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заяву, яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,7539 га, розташовану на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області. При житті мати склала заповіт, яким заповідала вказану земельну ділянку ОСОБА_1 (далі Позивач) та ОСОБА_2 (далі Третя особа) у рівних частках. 04.03.2025 Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини і не надано документів, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказує, що строк було пропущено з поважної причини через хронічні хвороби, похилий вік та лікування. З урахуванням цього просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 терміном два місяці.

Позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності та заперечень проти заявлених позовних вимог не мають.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Відповідно до заповіту від 20.02.2020 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області (реєстр № 24), ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження - земельну ділянку площею 5,7539 га, на території Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частинах.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Листом приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Полтавської області Ямпольською Світланою Миколаївною від 04.03.2025 № 98/01-16 повідомлено про неможливість у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини і не надано документів, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно наданого витягу зі Спадкового реєстру (спадкове справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.03.2025 № 80330237 за параметрами запиту ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація відсутня.

Як підставу поважності пропуску строку для звернення до нотаріальної контори Позивач зазначає, що строк було пропущено з поважної причини через хронічні хвороби, похилий вік та лікування з наданням копій консультативного висновку, виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Суд вважає, що причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори, на які посилається позивач, є поважними, а тому позовну заяву слід задовольнити.

Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до приписів ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При розгляді справи встановлено, що позивач через поважні причини пропустила строк на прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 206, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , протягом двох місяців з часу набрання законної сили даним рішенням.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.03.2025 року.

Головуючий: В. Г. Черков