УХВАЛА

19 березня 2025 року

м. Київ

справа № 314/4492/23

провадження № 61-2712 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скрима Валерія Анатоліївна, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Скрима В. А. 02 січня 2025 року подала через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження, який просила поновити, посилаючись на те, що позивач рішення суду першої інстанції не отримувала, зазначене рішення ухвалено 06 березня 2024 року, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень загальний доступ був забезпечений 12 серпня 2024 року. У зв`язку з тим, що зазначене рішення позивачу не було надіслано, то вона була позбавлена можливості вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2025 року цю причину пропуску строку визнано неповажною, оскільки викладені заявником обставини спростовувались довідкою про доставку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 06 березня 2024 року до електронного кабінету представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скрими В. А. в підсистемі «Електронний суд» 09 серпня 2024 року о 09:05:49. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скрими В. А. залишено без руху та надано їй строк для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

На виконання вимог ухвали від 14 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скрима В. А. подала до апеляційного суду заяву, в якій повторно вказала причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які вже визнані апеляційним судом неповажними ухвалою від 14 січня 2025 року та лише додатково просила врахувати факт впровадження воєнного стану на території України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадженняза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року, на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скрима В. А. подала до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2025 року, у якій просила її скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження.

Доводи заявника зводяться до того, що апеляційним судом позбавлено ОСОБА_1 права на судовий захист, оскільки не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. При цьому зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що позивачу не було надіслано копію рішення суду першої інстанції, однак з порушенням чинного процесуального законодавства надіслано до електронного кабінету адвоката майже після сплину 5 місяців. Договір про надання правничої допомоги від 14 вересня 2023 року був розірваний, тому позивач була позбавлена можливості вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Крім того, суд не врахував, що позивач є людиною похилого віку, проживає у м. Вільнянськ, яке відповідно до наказу Мінреінтеграції 309 входить до переліку територій на яких ведуться бойові дії. Позивач намагалася дізнатися про рішення суду, але у зв`язку з відсутністю електропостачання, суд працював в нестабільному режимі, тому вважає ці обставини поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Встановивши, що представник ОСОБА_1 - адвокат Скрима В. А. подала апеляційну скаргу 02 січня 2025 року, апеляційний суд дійшов вірного висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що єдиною умовою поновлення пропущеного процесуального строку, в тому числі і строку на апеляційне оскарження, є визнання причин пропуску такого строку поважними. При цьому, поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скрима В. А.,станом на 09 серпня 2024 року була обізнана про рішення суду від 06 березня 2024 року, однак апеляційну скаргу на це рішення подала 02 січня 2025 року, апеляційний суд застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не навела поважних причин пропуску строку та не надала доказів про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі заявника, причин, які б зумовили поважність пропуску строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не дослідив причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відповідні докази є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, яке містить висновки по суті розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Визнаючи неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції належно обгрунтував свої висновки, вказавши, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у цій справі у суді першої, апеляційної та касаційної інстанції здійснює адвокат Скрима В. А., що підтверджується ордером на надання правничої допомоги. При цьому, матеріали вказаної справи не містять належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від послуг цього адвоката. Адвокат Скрима В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , з моменту отримання копії судового рішення (09 серпня 2024 року) і впродовж досить тривалого періоду часу без поважних на те причин жодних дій, направлених на оскарження судового рішення фактично не вчинила, відповідних доказів існування реальних та об`єктивних причин неподання апеляційної скарги суду не надала.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 314/4492/23, ОСОБА_1 була обізнана про розгляд справи, оскільки її представник - адвокат Скрима В. А. особисто була присутня в судовому засіданні 06 березня 2024 року. Разом з тим, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 березня 2024 року було оприлюднене 12 серпня 2024 року, однак ОСОБА_1 та її адвокат Скрима В. А. своєю процесуальною поведінкою не демонстрували готовність до розгляду справи в розумні строки, подавши апеляційну скаргу після спливу майже 5 місяців після його отримання та оприлюднення.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи у відкритті апеляційного провадження правильно врахував, що адвокат Скрима В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не надала суду доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію нею своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги. Наслідки такої процесуальної поведінки були передбачуваними для ОСОБА_1 , яка власне ініціювала розгляд справи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала копію судового рішення не свідчать про її необізнаність щодо розгляду справи, оскільки адвокат Скрима В. А. представляла її інтереси у цій справі, то ОСОБА_1 вважається такою, що отримала копію оскаржуваного рішення у цій справі також 09 серпня 2024 року.

Посилання заявника на відсутність можливості ОСОБА_1 вчасно звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у зв`язку із розірванням договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2023 року є необгрунтованими та спростовуються текстом ухвали Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2025 року.

Колегія суддів оцінює критично посилання заявника на поважність причин пропуску процесуального строку у зв`язку із відсутністю електропостачання у суді, що унеможливило отримання рішення суду, оскільки означені обставини не є безперервними і заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, яким чином зазначені обставини унеможливили подачу апеляційної скарги у розумний строк.

Доводи касаційної скарги про те, що на території України діє воєнний стан і заявник проживає на території де ведуться бойові дії, запровадження якого є поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) зробила висновок про те, що «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Колегія суддів зазначає, що згідно з розділом 1 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Перелік), станом на дату ухвалення рішення суду першої інстанції (06 березня 2024 року) Вільнянська міська територіальна громада належала до територій можливих бойових дій, однак не належала до територій, на яких ведуться (велися) активні бойові дії.

Оскільки ОСОБА_1 не навела жодних мотивів та не подала доказів на підтвердження того, що у результаті введення воєнного стану на території України вона не могла скористатися своїми процесуальними правами, зокрема щодо подання у встановлений апеляційним судом строк доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27 грудня 2024 року у справі № 127/30476/21, від 14 лютого 2025 року у справі № 686/10572/24.

Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скрима Валерія Анатоліївна, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 31 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара