Справа № 277/1650/24
РІШЕННЯ

іменем України

"10" березня 2025 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Корсун Т.Г., при секретарі судового засідання Сороки М.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката О.В. Ляхова, відповідачів - не з`явилися, третьої особи не з`явилась, розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Лариса Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та визначення права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Посилається на те, що вона є рідною донькою померлої ОСОБА_6 . Її мати потребувала постійної сторонньої допомоги, тому позивач прийняла рішення постійно знаходитись поруч з нею і, починаючи з 2010 року та по день смерті мати на постійній основі фактично проживала разом з донькою. При житті мати заповіту не складала. Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок. Позивач у встановлений законодавством строк не звернулася до нотаріуса за прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Вона вважала, що, будучи спадкоємницею першої черги за законом, має право в будь-який час звернутись до нотаріуса стосовно оформлення своїх спадкових прав. Нотаріус листом відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутись до суду та просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини. А також визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства у порядку спадкування за законом після смерті матері, оскільки її брати та сестра не заперечують проти цього. Тому позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.01.2025 до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_5 , підготовче засідання відкладено на 10.02.2025.

Підготовче засідання відкладено на 20.02.2025.

Ухвалою суду від 20.02.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2025.

Позивач в судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. Окрім цього, суду пояснила, що вона проживала з матір`ю разом за однією адресою, доглядала її до смерті. Тому, просила суд її вимоги задовольнити, оскільки в позасудовому порядку вона позбавлена можливості успадкувати майно.

Відповідачі брати та сестра позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Лариса Миколаївна в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи.

У судовому засіданні 10.03.2025 відповідно до ч.1 ст.268 ЦПК України проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.9).

Дітьми ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.16-20).

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,68 га, кадастровий номер :07:000:0211, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,59 га, кадастровий номер :07:000:0093, які розташовані на території Березниківської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (нині Звягельського району Житомирської області, с. Адамове), які належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 851811, виданого 14.04.2006 року Ємільчинською районною державною адміністрацією (а.с.11-15).

Позивач в позасудовому порядку успадкувати майно позбавлена можливості, оскільки пропустила строк прийняття спадщини (а.с.10).

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до довідки Березниківського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 08.07.2024 №261 ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 одна (а.с.25).

Фактично ОСОБА_6 проживала разом з своєю дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 10.07.2024 №133 (а.с.22).

Крім того, відповідно до відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Новогуйвинської селищної ради від 15.11.2024 №855, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оглядалася лікарем за адресою проживання: АДРЕСА_3 ; до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) спостерігалася в амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Озерне; ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла на дому за адресою: АДРЕСА_4 ; видано лікарське свідоцтво про смерть №51 від 02.04.2021 (а.с.23-24).

Факт проживання ОСОБА_6 зі своєю дочкою ОСОБА_1 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є сусідкою позивачки, яка постійно з 2011 року по час смерті матері проживала з нею, доглядала її, на візку вивозила гуляти ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що позивачка їй доводиться сусідкою. За час життя ОСОБА_6 з 2011 року по день смерті мешкала з дочкою ОСОБА_9 в її квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим. При цьому, належність доказів, правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і, виключно, за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

Суд також враховує те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих позивачкою документів, про які було зазначено вище, можливо встановити той факт, що ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 проживала за адресою: АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому, зважаючи на вищенаведене, обґрунтованість вимог позивачки, шляхом подання відповідних доказів, знайшли своє підтвердження, а також дані обставин були встановленні показаннями свідка, що свідчить про той факт, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених вимог щодо визнання права власності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд враховує той факт, що з заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка по справі, інші спадкоємці брати та сестра позивачки з заявою про прийняття спадщини не зверталися, не заперечують проти успадкування позивачкою спадкового майна.

При цьому, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості успадкувати майно, а тому суд, з урахуванням вищевказаних вимог, які судом задоволені, приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,68 га, кадастровий номер :07:000:0211, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,59 га, кадастровий номер :07:000:0093, які розташовані на території Березниківської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (нині Звягельського району Житомирської області, с. Адамове), які належали померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 851811, виданого 14.04.2006 року Ємільчинською районною державною адміністрацією, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Питання про стягнення судового збору з відповідача позивачем не ставиться (у судовому засіданні представник позивача просив залишити судові витрати за позивачем).

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Лариса Миколаївна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем та визначення права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,68 га, кадастровий номер :07:000:0211, та площею 0,59 га, кадастровий номер :07:000:0093, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_7 )

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 )

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Лариса Миколаївна (вул.. Соборності, 3, м. Звягель, Житомирська область)

Повне рішення складено 20 березня 2025 року

Суддя Т. Г. Корсун