ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3788/23 Номер провадження 22-ц/814/1018/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Остапенко І.О.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Остапенко Ірини Олександрівни

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2024 року, постановлену суддею Тімошенко Н.В., повний текст ухвали складено 26 листопада 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання трудових відносин припиненими, -

В С Т А Н О В И В:

03.05.2023 ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ТзОВ «Екоментан Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, в якому просила суд: - визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та ТзОВ «Екоментан Плюс» та повноваження ОСОБА_1 в якості члена виконавчого органу (заступника директора з правових питань) ТзОВ «Екометан Плюс» припиненими з дати набрання чинності рішення у справі у зв`язку із звільненням з посади заступника директора з правових питань за власним бажанням на підставі до статті 38 КЗпП України; - внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 як уповноважену особу та підписанта ТзОВ «Екометан Плюс».

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТзОВ «Екометан Плюс» діє на підставі статуту, затвердженого протоколом №8 від 29.10.2018 загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс». Засновниками та учасниками ТзОВ «Екометан Плюс», відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Протоколом №8 від 28.10.2018 загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з правових питань ТзОВ «Екометан Плюс». Повноваження ОСОБА_1 визначені пунктом 8.23. статуту Товариства. Крім того, на підставі протоколу №9 від 31.10.2018 загальних зборів учасників Товариства внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про позивача як про особу, яка має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності з обмеженням повноважень згідно п.8.23. статуту Товариства. 23.02.2023 ОСОБА_1 була подана заява про звільнення з посади заступника директора за власним бажанням, на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Вказана заява була направлена 23.02.2023 цінним листом з описом вкладення на адресу ТзОВ «Екометан Плюс», а також засновникам товариства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 01.03.2023 ТзОВ «Екометан Плюс» було вручено заяву ОСОБА_1 про звільнення відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №449. Відповідно до протоколу засідання дирекції ТзОВ «Екометан Плюс» №02/03/23 від 02.03.2023, дирекцією Товариства було скликано загальні збори учасників Товариства та 02.03.2023 направлено повідомлення учасниками ТзОВ «Екометан Плюс» про проведення загальних зборів учасників Товариства, які мали відбутися 17.04.2023 о 14:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, серед питань порядку денного визначено питання про звільнення заступника директора з правових питань та про уповноваження осіб на проведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство. Однак, у заплановану дату 17.04.2023 загальні збори учасників ТзОВ «Екометан Плюс» не відбулися у зв`язку з неявкою на них усіх учасників Товариства, відповідно, питання про звільнення ОСОБА_1 не було вирішено. Зазначає, що на підставі письмової заяви та попередивши власника або уповноваженого ним органу, трудовий договір може бути розірваний за ч.1 ст. 38 КЗпП України, що ОСОБА_1 і було зроблено. Проте, уповноважений на звільнення члена виконавчого органу ТзОВ «Екометан Плюс» проігнорував повідомлення ОСОБА_1 про звільнення і не розглянув її по суті заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася у не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 в межах статутної діяльності Товариства, ТзОВ «Екометан Плюс» були порушені трудові права ОСОБА_1 , зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця для його реалізації. Крім того зазначає, що факт припинення повноважень члена виконавчого органу як особи, яка має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності, законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Факт невнесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань порушує права ОСОБА_1 , оскільки вона позбавлена можливості вільно обирати працю, як це передбачено ст. 43 Конституції України. Зазначає, що пред`явлення даного позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1 та ТзОВ «Екометан Плюс», оскільки у позасудовому порядку ОСОБА_1 позбавлена можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням, виходячи з неможливості проведення загальних зборів Товариства. Таким чином, обраний спосіб захисту є ефективним і таким, що не суперечить закону.

В ході розгляду справи 27.02.2024 адвокат Остапенко І.О. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову, змінивши назву відповідача на ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ» (колишня назва ТзОВ «Екометан Плюс)», відповідно до яких просила суд: - визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ» та повноваження ОСОБА_1 в якості члена виконавчого органу (заступника директора з правових питань) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ» припиненими з 25.12.2023 у зв`язку із звільненням з посади заступника директора з правових питань за власним бажанням, частина 1 статті 38 КЗпП України (а.с. 112-113).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2023 відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження о 15.30 год 19.06.2023. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками направлено сторонам у справі. Роз`яснено права та обов`язки сторін ( а.с. 40).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2024 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання трудових відносин припиненими закрито. Роз`яснено позивачу наслідки закриття провадження у справі згідно ст. 256 ЦПК України та що позовна заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з врахуванням ст. 255 ЦПК України, судовим рішенням у даній справі є ухвала про закриття провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 є членом виконавчого органу Товариства, яка згідно з відомостями з ЄДР наділена правом вчиняти дії від імені Товариства. Отже, вимоги позивача спрямовані на припинення її повноважень як директора, обраного загальними зборами учасників Товариства, а тому цей спір пов`язаний із управлінням Товариством. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові відносини позивача з Товариством, що не змінює корпоративного характеру такого спору. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства за вирішенням корпоративного спору, а тому ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За встановлених обставин провадження у справі підлягає закриттю, а позивач не позбавлений права звернутись із зазначеними позовними вимогами до суду господарської юрисдикції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Остапенко І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були проаналізовані у своїй сукупності доводи відповідача, що призвело до прийняття помилкового судового рішення. Зазначає, що на момент відкриття провадження та протягом півтора року у суду першої інстанції не було сумніві щодо того, що справа має слухатися саме в порядку спрощеного позовного провадження в рамках цивільного судочинства з урахуванням суб`єктного складу сторін та обраного позивачем способу захисту. Водночас, позивач ніколи не була директором Товариства, а обіймала посаду заступника директора з правових питань юридичної особи. Відповідно, застосування судом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.06.2023 у справі №448/362/22, не є релевантним. Вважає, що даний спір не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства. По-перше, трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах і місцевими загальними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і роботодавцем, застосовується незалежно від форми трудового договору (ч. 1,2 ст. 221 КЗпП України). Єдиний виняток - установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали (ч.3 ст. 221 КЗпІІ України, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, ч.3 ст. 99 ЦК України). По-друге, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Текстуальний аналіз цієї норми права свідчить про те, що вона встановлює чіткі критерії для визначення господарської юрисдикції спору з корпоративним елементом. Для визначення підсудності господарському суду необхідна сукупність усіх визначених критеріїв. По-третє, спір має стосуватися корпоративних відносин у розумінні статті 167 ГК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і звернення позивача до суду) та статті 96-1 ЦК України. Крім того, спір має бути між учасниками юридичної особи або між юридичною особою та її учасником, у тому числі, учасником, який вибув. При цьому, стаття 20 ГК України містить певне обмеження - спір не має бути трудовим. Отже, юрисдикція розгляду трудових спорів місцевими загальними судами прямо визначена законом. З врахуванням викладеного вважає, що спір щодо припинення трудових відносин позивача з посади заступника директора з правових питань юридичної особи слід розглядати у порядку цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання 10.03.2025 до апеляційного суду не з`явилися позивач ОСОБА_1 , відповідач ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень до їх електронних кабінетів та засобами поштового зв`язку (а.с. 215-219). Поштові відправлення повернуто апеляційному суду без вручення із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою», що є днем вручення судової повістки на підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Додатково інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Учасники справи про судове засідання повідомлені завчасно, в справі наявні достатні матеріали для прийняття рішення, підстав для відкладення розгляду справи не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 8.1. статуту ТзОВ «Екометан Плюс» (а.с. 8-16), його виконавчим органом є дирекція у кількості трьох осіб на чолі з генеральним директором, до складу якої входить заступник директора з правових питань.

Згідно п.5.3.2. статуту, обрання та відкликання членів виконавчого органу віднесено до виняткової компетенції зборів учасників.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Протоколом №8 від 28.10.2018 загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з правових питань Товариства з обмеженою відповідальністю «Екометан Плюс» (а.с. 21).

На підставі протоколу №9 від 31.10.2018 загальних зборів учасників Товариства внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань відомості про позивача як про особу, яка має право вчиняти дії від імені Товариства без довіреності з обмеженням повноважень згідно п.8.23. статуту Товариства (а.с. 23).

23.02.2023 ОСОБА_1 була подана заява про звільнення з посади заступника директора ТзОВ «Екометан Плюс» за власним бажанням 17.03.2023, на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України (а.с. 25).

Вказана заява була направлена 23.02.2023 цінним листом з описом вкладення на адресу ТзОВ «Екометан Плюс» (а.с. 27), а також учасникам справи - відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на їхні адреси, зазначені в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29, 30).

Відповідно до протоколу засідання дирекції ТОВ «Екометан Плюс» №02/03/23 від 02.03.2023, дирекцією ТзОВ «Екометан Плюс» було скликано загальні збори учасників Товариства та 02.03.2023 року направлено повідомлення учасниками Товариства про проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Екометан Плюс», які мали відбутися 17.04.2023 о 14:00 годині за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, серед питань порядку денного визначено питання про звільнення заступника директора з правових питань Товариства та про уповноваження осіб на проведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство (а.с. 31).

Повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» та порядок денний були направлені цінним листом з описом вкладення на адреси учасників, наявні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 32-34).

Однак, у заплановану дату 17.04.2023 загальні збори учасників ТОВ «Екометан Плюс» не відбулися у зв`язку з неявкою на них усіх учасників товариства, відповідно, питання про звільнення ОСОБА_1 не було вирішено.

У зв`язку з неявкою учасників Товариства на загальні було складено акт №1 від 17.04.2023 «Про неявку учасників ТзОВ «Екометан Плюс» на загальні збори учасників», підписаний генеральним директором відповідача І.С. Хавер та свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 35).

25.12.2023 ТОВ «Екометан Плюс» змінило назву на ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ».

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України).

До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ч.1 ст. 3 КЗпП України).

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (речення перше частини першої статті 21 КЗпП України).

Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України), зокрема розірвання з цієї ініціативи трудового договору, укладеного на невизначений строк (стаття 38 КЗпП України).

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю (частина перша статті 84, частина друга статті 113 ЦК України). Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки (частина перша статті 140 ЦК України).

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (частина перша статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»(далі- Закон №2275-VIII)).

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 12 січня 2010 року №1-рп/2010 у справі № 1-2/2010).

Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (частина перша статті 39 Закону № 2275-VIII).

Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб (речення перше частини другої статті 99 ЦК України). Виконавчий орган товариства є одноосібним (речення перше частини четвертої статті 39 Закону № 2275-VIII). Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад (речення перше частини п`ятої статті 39 Закону № 2275-VIII).

Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили (частини перша та третя статті 38 КЗпП України).

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України; близький за змістом припис був передбачений у частині першій статті 30 Закону № 2275-VIIIу редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Звільнення з посади директора товариства (відкликання директора) є припиненням повноважень одноосібного виконавчого органу, що відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У разі виявлення директором бажання розірвати трудовий договір із товариством їхнє скликання для розгляду відповідної заяви може залежати від самого директора (пункт 1 частини першої статті 31 Закону № 2275-VIII).

За змістом частини тринадцятої статті 39 Закону № 2275-VIII повноваження одноосібного виконавчого органу можуть бути припинені лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу або тимчасового виконувача його обов`язків; наслідком такого припинення повноважень одноосібного виконавчого органу є припинення відповідного договору, зокрема розірвання трудового договору.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першоїст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч.2,3 ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З врахуванням викладеного, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є членом виконавчого органу Товариства і згідно з відомостями з ЄДР вона наділена правом вчиняти дії від імені Товариства.

Отже, вимоги позивача спрямовані на припинення її повноважень як заступника директора з правових питань, обраного загальними зборами учасників Товариства, а тому цей спір пов`язаний із управлінням Товариством. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові відносини позивача з Товариством, що не змінює корпоративного характеру такого спору.

При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.06.2023 у справі №448/362/22, яка виснувала, що звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві. Тому доцільно зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень одноосібного виконавчого органу товариства чи члена колегіального такого органу для формування стабільної та послідовної судової практики щодо віднесення таких спорів до господарської юрисдикції.

Корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства за вирішенням корпоративного спору, а тому ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За встановлених обставин провадження у справі підлягає закриттю, а позивач не позбавлений права звернутись із зазначеними позовними вимогами до суду господарської юрисдикції.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про визнання трудових відносин між ОСОБА_1 та ТзОВ «Екометан Плюс» (ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ») та повноваження Кошляк В.М. в якості члена виконавчого органу (заступника директора з правових питань) ТзОВ «Екометан Плюс» припиненими з 25.12.2023 у зв`язку із звільнення з посади заступника директора з правових питань за власним бажанням, частина 1 статті 38 КЗпП України.

Як на підставу позовних вимог посилалась на те, що протоколом №8 від 28.10.2018 загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» її призначено на посаду заступника директора з правових питань ТзОВ «Екометан Плюс». 23.02.2023 нею була подана заява про звільнення з посади заступника директора товариства за власним бажанням, яка на момент звернення до суду залишилася нерозглянутою, що, у свою чергу, порушує її трудові права, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця для його реалізації.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Загальними критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути і пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п.3)

Згідно ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання щодо визначення юрисдикції спору про звільнення чи відсторонення від виконання обов`язків керівника чи члена виконавчого органу юридичної особи приватного права та/або припинення таких повноважень уповноваженим органом та керувалася такими критеріями щодо розмежування юрисдикції у вказаних справах.

У постанові від 10.04.2019 у справі №510/456/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

У постанові від 10.09.2019 у справі №921/36/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними є корпоративні правовідносини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є корпоративними.

Згідно протоколу загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» №8 від 29.10.2018, у зв`язку із виробничою необхідністю змінено склад дирекції Товариства та введено до неї посаду - заступник директора з правових питань. Затверджено виконавчий орган «дирекція» у наступному складі: генеральний директор, директор та заступник директора з правових питань. Призначили заступником директора з правових питань - Кошляк В.М. (а.с. 21).

Згідно статуту ТзОВ «Екометан Плюс», у редакції, затвердженої протоколом загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» №8 від 29.10.2018, до виключної компетенції загальних зборів учасників належить обрання виконавчого органу Товариства, встановлення розміру винагороди (п.7.4). Управління поточною діяльністю Товариства здійснюється виконавчим органом дирекцією у кількості трьох осіб на чолі з генеральним директором Товариства. До складу дирекції Товариства входять генеральний директор, директор та заступник директора з правових питань. Склад дирекції може змінюватись рішенням загальних зборів учасників Товариства. До компетенції виконавчого органу Товариства належить вирішення усіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників (а.с. 21).

Згідно протоколу №9 загальних зборів учасників ТзОВ «Екометан Плюс» №9 від 31.10.2018 вирішено включити до Єдиного державного реєстру відомості про ОСОБА_1 як особу, яка має право вчиняти дій від імені ТзОВ «Екометан Плюс» без довіреності, в тому числі підписувати договори та надати їй повноваження представляти інтереси ТзОВ «Екометан Плюс» у відносинах з третіми особами без довіреності та з правом підпису, в тому числі від імені Товариства здійснювати усі необхідні дії, пов`язані з представництвом Товариства в усіх судових органах, усіх рівнів та інстанцій, в тому числі отримання, подання та підпису заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, а також інших документів у відповідних органах, що стосуватиметься прав та законних інтересів Товариства, оскарження дій державного виконавця, а також всі необхідні дії, пов`язані з представництвом Товариства у відповідному відділі державної служби з питань, пов`язаних з виконанням судових та інших рішень.(а.с. 23).

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43-1 цього Кодексу і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Відповідно до частини третьої статті 80 Господарського кодексу України (далі - ГК України) товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Відповідно до змісту частини першої статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із частиною третьою статті 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України).

За змістом статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені, або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Також у статті 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» закріплено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

У відповідності до частин першої, другої статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що спір, який розглядається, є спором щодо припинення повноважень позивача як заступника директора з правових питань, обраного загальними зборами учасників Товариства, а тому цей спір пов`язаний із управлінням Товариством.

Зі змісту позовних вимог та обставин, якими позивач ОСОБА_1 їх обґрунтовує, вбачається, що спір у цій справі пов`язаний поновленням порушених, на думку позивача, її трудових прав та корпоративних відносин між ОСОБА_1 як члена виконавчого органу Товариства та ТзОВ «Екоментан Плюс» (ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ»).

Зокрема, ОСОБА_1 просила суд визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та ТзОВ «Екоментан Плюс» (ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ») та повноваження Кошляк В.М. в якості члена виконавчого органу (заступника директора з правових питань) ТзОВ «Екометан Плюс» припиненими.

Тобто, заступник директора з правових питань ТзОВ «Екоментан Плюс» (ТОВ «ТІК-ТАЙМ КОМПАНІ») ОСОБА_1 є членом виконавчого органу Товариства - дирекції, що здійснює управління поточною діяльністю Товариства після обрання (призначення) її на цю посаду рішенням загальних зборів Товариства.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 27.04.2023 в графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» вказано Кошляк В.М. (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (обмеження згідно п.8.23 статуту) представник.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права. Отже, суд першої інстанції дійшов законного й обґрунтованого висновку про те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку із чим правильно закрив провадження у цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги про те що даний спір є виключно трудовим, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні викладених вище норм права. Позовні вимоги у даній справі пред`явленні щодо визнання припиненими повноважень Кошляк В.М. як члена виконавчого органу Товариства (заступника директора з правових питань), тобто хоча такі рішення уповноваженого органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними у даному випадку є корпоративні правовідносини.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Остапенко Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов