Провадження №2/524/1000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

представника позивача Молодцова В.Е. (в режимі відеоконференції),

представника відповідачки Індутного - Шматько С.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

11.09.2024 до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 48612,00 грн, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

У обґрунтування позову зазначено, що 14.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 363873516 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомилася з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску виявила намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, де вказала свої персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV65F3G. Таким чином, відповідно до умов договору взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, однак зазначених зобов`язань не виконує.

Позивач вказував, що у зв`язку із порушенням зобов`язань за договором у відповідачки станом на 17.07.2024 наявна заборгованість у розмірі 48612,00 грн, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10000,00 грн та заборгованості по відсоткам - 38612,00 грн.

26.11.2024 судом постановлене заочне рішення по справі, яким задоволені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 363873516 від 14.12.2022 у розмірі 48612,00 грн, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 6000,00 грн.

08.12.2024 через систему «Електронний суд» надійшли суду клопотання та заява представника відповідачки відповідно про дистанційне ознайомлення із матеріалами зазначеної справи та про ознайомлення із матеріалами справи, зареєстровані судом 09.12.2024 за вх № 48935/24 та № 48934/24.

20.12.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником, про перегляд заочного рішення. Заява обґрунтована тим, що відповідачка не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не мала можливості подати відзив на позов разом із наявними у неї доказами на підтвердження своєї позиції по справі. Крім того, посилалась на безпідставність позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Просила скасувати заочне рішення, призначити справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Одночасно із цією заявою від представника заявниці надійшло ряд письмових клопотань, які 23.12.2024 ухвалою судді задоволені частково.

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, судом на виконання норм ст. 286 ЦПК України надіслані копії цієї заяви та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи із одночасним повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду заяви, яка повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

30.12.2024 та 02.01.2025 до суду надійшли клопотання представника відповідачки Індутного - Шматько С.М. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та про відкладення судового засідання.

02.01.2025 залишено без задоволення клопотання представника заявниці про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі.

02.01.2025 ухвалою суду задоволена заява представника відповідачки про перегляд заочного рішення по справі № 524/10197/24 від 26.11.2024; скасоване заочне рішення за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; повторно витребувано у АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» інформацію/ документи. Роз`яснено, що у разі неподання доказів, витребуваних судом, суд може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем - залишити позов без розгляду. Роз`яснено відповідачці право на подання відзиву на позов протягом 15 днів із дня складення ухвали про скасування заочного рішення; запропоновано учасникам справи надати до початку судового засідання письмові заперечення та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.01.2025 № 1 у зв`язку із формуванням статистичних звітів та здійснення перереєстрації судових справ, зобов`язано здійснити 03.01.2025 реєстрацію та автоматичний розподіл справи №524/10197/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором після скасування заочного рішення на підставі ухвали суду від 02.01.2025.

03.01.2025 протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу розподілено судді Мельник Н.П.

06.01.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідачки про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

07.01.2025 до суду надано представником відзив на позов, згідно якого просили у задоволенні позову відмовити та клопотали про розгляд поданих ними клопотань без особистої участі відповідачки та її представника. До відзиву долучені листи представника відповідачки від 30.12.2024 та 04.01.2025, адресовані АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» адвокату відповідачки направлено лист за вих № 36-12/2025 від 06.01.2025 із долученням відповідних копій документів на підтвердження переказу коштів на картку отримувача, договору факторингу з додатковою угодою, додаткової угоди до договору, витягу із реєстру прав вимоги, документа про підтвердження переказу коштів за договором факторингу, повідомлення про відступлення прав вимоги, повідомлення з одноразовим ідентифікатором, повідомлення із файлом договору та файлом підпису до нього.

АТ КБ «ПриватБанк» адвокату відповідачки направлено лист за вих № 20.1.0.0.0/7-241230/2849 від 03.01.2025 про те, що запит потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

14.01.2025 представником позивача суду надано відповідь на відзив, відповідно до якого просять врахувати зазначену відповідь при вирішенні справи та задовольнити позов.

20.01.2025 ухвалою залишено без задоволення клопотання представника заявниці про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі.

07.02.2025 за вх № 5254/25 до суду надійшла інформація від АТ КБ «ПриватБанк», а саме: квитанція від 14.12.2022 про виплату коштів на карту НОМЕР_1 . Відомості у АТ КБ «ПриватБанк» про власника зазначеної картки відсутні, картка не обслуговується АТ КБ «ПриватБанк». Виписка по рахунку № НОМЕР_2 у банку відсутня, оскільки платіж проведено як P2P на карту іншого банку. Вказати яким чином клієнтом отриманий пароль відсутня можливість, для цього необхідно звертатися до банка-емітента картки "Public joint stock company al", хто є фактичним отримувачем не відомо.

07.02.2025 до суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк» за вх № 5250/25 про збір інформації на виконання ухвали суду № 524/10197/24 від 23.12.2024, у зв`язку із чим надати відповідь у встановлений строк не є можливим. Одночасно повідомляють про направлення відповіді протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного листа.

11.02.2025 ухвалою суду на підставі частини 5 ст.279 ЦПК України постановлено подальший розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, явку відповідачки ОСОБА_1 та представника позивача визнано обов`язковою для надання суду особистих пояснень.

21.02.2025 до суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк» за вх №7601/25 про відсутність інформації про перерахунок грошових коштів на користь ОСОБА_1 за кредитним договором № від 14.12.2022. Платіж проведено як P2P на карту іншого банку, хто фактичний отримувач невідомо. Карту № НОМЕР_1 верифіковано раніше до проведення операції із зарахування коштів. Вказати яким чином клієнтом отриманий пароль відсутня можливість, для цього необхідно звертатися до банка-емітента картки "Public joint stock company al".

27.02.2025 від представника позивача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи.

03.03.2025 та 05.03.2025 ухвалами суду задоволені заяви представників сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.03.2025 розгляд справи відкладений, у зв`язку із неявкою сторін по справі.

17.03.2025 у судовому засіданні представники сторін підтримали відповідно свої вимоги та заперечення з підстав, зазначених у поданих ними заявах по справі.

Не з`явилась відповідачка, повідомлена належним чином про час, дату, місце розгляду справи.

Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи, про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції сторонами не заявлено.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України.

Суду не надано витребовувані оригінали документів, а тому здійснити їх огляд та перевірку не має можливості. У судовому засіданні представники сторін зазначили про недоцільність застосування заходів процесуального примусу до осіб, якими не надані такі документи (АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), про відсутність заяв, клопотань з процесуальних питань, вважали за можливе завершити розгляд справи.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (частиина 10 ст. 84 ЦПК України).

Заслухавши представників сторін, розглянувши справу за наявними в ній доказами, оголосивши про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення: 20.03.2025 на 08 год, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 4, 15, 16 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Відповідно до ст. ст. 509, 510, 512 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. ст. 517, 526 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 527, 528, 611, 312 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Виконання може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не впливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст.ст. 625, 627 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі ст. 633, 638, 639 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049, 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Пунктами 3, 28, 29, 30, 53, 54 частини 1 ст. 1, ст.5 Закону України «Про платіжні послуги» визначено поняття "безготівкових розрахунків", "користувач платіжних послуг", "кредитовий переказ", "кредитовий трансфер", "переказ коштів без відкриття рахунку", "платіжна інструкція", а також визначено перелік послуг, що відносяться до фінансових платіжних.

Ст. 22 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що платіжна установа, установа електронних грошей тощо мають право на підставі ліцензії надавати фінансові платіжні послуги користувачам на умовах кредиту, для виконання платіжних операцій з рахунку/ на рахунок користувача, крім платіжних операцій з електронними грошима, з дотриманням визначених цією статтею умов.

Надання кредиту споживачам здійснюється на підставі Закону України «Про споживче кредитування».

Ст. 23 Закону України «Про платіжні послуги» визначено обов`язки надавачів платіжних послуг, зазначених у пункті 9 частини 1 ст. 10 цього Закону, щодо здійснення ідентифікації та верифікації користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно ст. 27 Закону України «Про платіжні послуги» усі документи на підтвердження надання платіжних послуг (виконання платіжних операцій), зберігаються надавачами платіжних послуг, їх комерційними агентами не менше 5 років з дня припинення ділових відносин з клієнтом або з дня завершення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтом. Під час зберігання документів, що містять банківську таємницю або іншу інформацію з обмеженим доступом, надавачі платіжних послуг та їх комерційні агенти забезпечують дотримання вимог, встановлених законодавством для зберігання відповідної інформації.

Частинами 1 - 3 ст. 29 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що надання платіжних послуг (у тому числі виконання окремих або разових платіжних операцій, відкриття та обслуговування рахунків тощо) здійснюється на підставі договору, укладеного між надавачем платіжних послуг та користувачем, який укладається в письмовій формі (паперовій або електронній). Договір про надання платіжних послуг може укладатися шляхом приєднання користувача до договору, розміщеного у доступному для клієнта місці у надавача платіжних послуг та на його веб-сайті в мережі Інтернет.

Усі поточні редакції публічної пропозиції укладення договору та документів, що містять інформацію про комісійні винагороди, процентні ставки, курс перерахунку іноземної валюти, що застосовуються до обраної користувачем платіжної послуги, що надається користувачу згідно з пунктом 3 частини 1 ст. 30 цього Закону, зберігаються на веб-сайті надавача платіжних послуг із зазначенням строку їх дії. Користувачі мають право в будь-який час отримати доступ до всіх редакцій публічної пропозиції укладення договору та інших документів, зазначених у цій статті, що розміщені на веб-сайті надавача платіжних послуг.

У разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов`язків сторони за договором за участю споживача платіжних послуг такі права та обов`язки тлумачаться на користь такого споживача.

Частиною 1 ст. 34, частин 1, 2, 6, 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» до платіжних інструментів належать, зокрема електронні платіжні засоби. Форма та порядок надання платіжної інструкції визначаються договором між користувачем та надавачем платіжних послуг. Платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.

Відповідно до ст. ст. 49, 50 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна операція вважається завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі; платіжна операція із використанням електронних грошей є завершеною у момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. Небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку.

Так, судом установлено та не спростовано відповідачкою і її представником укладення 14.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою кредитного договору № 363873516 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідачка за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач виявила намір на отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/ проживання).

Кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального пароля - ідентифікатора MNV65F3G.

Одночасно з підписанням договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відправило на електронну адресу, вказану відповідачкою у заявці на отримання кредиту, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту.

Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору слідує, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів і правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Заповненням анкети-заяви позичальником підтверджено прийняття відповідних умов надання кредиту, засвідчено, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення яких є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, зазначене є належними та допустимими доказами підтвердження укладення між сторонами правочину.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит із сплатою процентів за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику.

Однак, матеріали справи не містять та суду не надано доказів перерахування кредитних коштів позичальниці (відповідачці) по справі відповідно до умов договору на підставі ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України.

У позові зазначено, що 14.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10000,00 грн на банківську карту, належну відповідачці № 5355-57хх-хххх-3230, що підтверджує прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця. Банком платника згідно платіжного доручення є АТ КБ "ПриватБанк".

Однак, вказане не знайшло свого підтвердження.

Згідно інформації, наданої АТ КБ "ПриватБанк", відомості у АТ КБ «ПриватБанк» про власника картки № НОМЕР_1 відсутні, картка не обслуговується АТ КБ «ПриватБанк». Відсутня інформація про перерахунок грошових коштів на користь ОСОБА_1 за кредитним договором № від 14.12.2022. Виписка по рахунку № НОМЕР_2 відсутня, оскільки платіж проведено як P2P на карту іншого банку. Вказати яким чином клієнтом отриманий пароль, банк не має можливості, для цього необхідно звертатися до банка-емітента картки "Public joint stock company al", хто є фактичним отримувачем не відомо. Карту № НОМЕР_1 верифіковано раніше до проведення операції із зарахування коштів.

Відтак, не доведено позовні вимоги в частині отримання відповідачкою коштів на основі належних, допустимих та достатніх доказів позивачем, факт передачі коштів у користування відповідачки та виникнення у неї обов`язку щодо повернення заборгованості за вказаним кредитним договором. Надані представником позивача докази на підтвердження позовних вимог не можуть бути достатньою підставою для висновку про порушення договірних зобов`язань відповідачкою та стягнення із неї коштів у зв`язку із не доведеністю факту надання позичальниці кредитних коштів у розмірі та на умовах встановлених договором. Позовні вимоги в цій частині є недоведеними, у зв`язку із чим відсутні підстави для їх задоволення.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 21.07.2021 по справі № 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи, які є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів на підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність такої обставини.

За умови недоведеності певних обставин, суд має право винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь по справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції з прав людини суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Розподіл судових витрат між сторонами регламентований ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахування наведеного, не підлягає стягнення з відповідачки на користь позивача спрлачений ним судовий збір за подання позову до суду та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Понесення інших судових витрат сторонами не заявлено та не підтверджено.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 84, 141, 244, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , юридична адреса: 02090, м Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник