Номер провадження 2/676/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И .

26 лютого 2025 року. м. Кам"янець- Подільський

Кам`янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/2769/14-ц

представника відповідачів - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Кам »янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Шевчик Ніни Михайлівни, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання нікчемним заповіту та визнання дій приватного нотаріуса Шевчик Ніни Михайлівни, щодо посвідчення заповіту, нечинними , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою доОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Кам »янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Шевчик Ніни Михайлівни про визнання нікчемним заповіту та визнання дій приватного нотаріуса Шевчик Ніни Михайлівни, щодо посвідчення заповіту, нечинними.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2014 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.04.2017 року залучено третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2020 року залучено третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача: Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.06.2023 року замінено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача: Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на правонаступника Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Позивач, уточнюючи позовні вимоги та їх обгрунтовуючи, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 86 років, померла його мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, в тому числі, на будинок АДРЕСА_1 та допоміжні господарські споруди та будівлі , які розташовані на земельній ділянці розміром 588 кв.м. На час смерті матері з нею фактично, без реєстрації, проживала його дружина ОСОБА_6 , яка доглядала покійну та виконувала усі її доручення. На день відкриття спадщини він являється єдиним спадкоємцем першої черги спадкування, відповідно до черговості, у зв`язку із відсутністю спадкоємців за законом першої черги спадкування і тому має виключне право на спадкування всього майна його матері.

Вказує, що після смерті матері він своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 04 грудня 2013 року, звернувся із заявою в Першу державну нотаріальну контору міста Кам`янця-Подільського про прийняття спадщини за законом, але з листа завідувача Першої державної нотаріальної контори від 05.12.2013 року дізнався про те, що за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М. 26 листопада 2013 року було заведено спадкову справу за № 25, щодо майна ОСОБА_5 за заповітом та рекомендовано з приводу подальшого оформлення спадщини звернутись до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського округу Шевчик Н.М. У приватного нотаріуса він дізнався, що мати неодноразово, нібито вчиняла заповіти на інших осіб. Так, заповітом від 30.12.2009 року скасований заповіт від 06.01.2005 року, заповітом від 06.10.2010 року скасований заповіт від 30.12.2009 року.

Вважає, що останній заповіт від 06 жовтня 2010 року, яким мати заповіла нібито ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кульчієвецької сільської ради та усе інше майно, де б воно не було і з чого б не складалося в розмірі по частині кожному та заповіла йому частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , є підробним, оскільки подібного волевиявлення мати не могла допустити і підписи в ньому підробні. Йому достовірно відомо, що мати за своє життя не склала жодного заповіту, оскільки усі її документи, крім паспорту і пенсійного посвідчення, знаходились у нього вдома по місцю проживання по АДРЕСА_2 .

Крім того, нотаріус повідомила, що мати, для оформлення заповіту, сама прийшла в нотаріальну контору, але ці обставини спростовуються важкою хворобою матері, яка являлась, на той час, інвалідом першої групи, тому вона не могла фізично з`явитись до приватного нотаріуса, оскільки мати, починаючи з 2002 року, в силу хвороби, за межі свого помешкання, не виходила. Вважає, що замість матері в нотаріальній конторі була інша особа, яка діяла від її імені. Підпис і рукописний текст в заповіті виконаний не його матір`ю, оскільки вона підписувалась коротко « ОСОБА_7 ». Суперечить також запис в заповіті в тому, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в присутності яких нібито мати підписувала заповіт, не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців, тому вони є зацікавленими особами.

Крім того, приватний нотаріус Шевчик Н.М., з порушенням п.22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, не дотрималась вимог та не зазначила часу, дати та ідентифікаційного номера перевірки. Також на примірнику заповіту, який наданий приватним нотаріусом, відсутня відмітка про перевірку справжності спеціального бланку нотаріального документа, який мав би містити просвічені захисні елементи спеціального бланку, галагенові знаки, серію та номер бланку.

Ще однєю із підстав нікчемності заповіту є те, що відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про нотаріат`нотаріус може здійснювати діяльність лише при наявності акта про сертифікацію. У нього є підстави вважати, що перевірка робочого місця, станом на 06.10.2010 року, не проводилась і з цієї причини, відсутній акт сертифікації робочого місця приватного нотаріуса Шевчик Н.М., тому вона не мала права в цей період вчиняти нотаріальні дії по посвідченню заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 1855 06.10.2010 року, так як відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог, щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно п.5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редації чинною станом на 2010 рік, нотаріальні дії виконані без використання спеціального бланка, є нечинними.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» усі дії нотаріуса оскаржуюються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має право особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тому, вважає, що дійсне волевиявлення померлої було іншим, ніж це засвідчено в заповітах, а відтак він вимушений звертатись до суду.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із запереченням на позовну заяву, в якому просять відмовити у позові, вказуючи на те, що померла ОСОБА_5 доводилась їм прабабусею. Щодо заповітів, які неодноразово були складені, як вказує в позові ОСОБА_2 , на інших осіб, то це: ОСОБА_10 , донька померлої ОСОБА_5 , де ОСОБА_11 донька ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - сини де ОСОБА_11 .

06.01.2005 був складений заповіт за № 8712358, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського нотаріального округу Саварчуком М.М. в якому ОСОБА_5 заповідала, на випадок її смерті, земельну ділянки розміром 1,85 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва своїй дочці ОСОБА_10 . Усе інше майно ОСОБА_5 заповіла в рівних частинах доньці ОСОБА_10 та сину ОСОБА_2 .

У серпні 2009 року донька ОСОБА_5 . ОСОБА_10 захворіла на важку хворобу (пухлина головного мозку), оскільки стан здоров`я ОСОБА_10 різко погіршувався, ОСОБА_5 , розуміючи стан здоров`я доньки та її неминучу смерть, а також занепокоєна своїм станом здоров`я, 30.12.2009 року склала новий заповіт за № 48707520, який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С.Л., у якому ОСОБА_5 заповіла усе своє майно онучці де ОСОБА_11 та сину ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла. ОСОБА_5 , за власним волевиявленням та в присутності свідків ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) було складено новий заповіт 06.10.2010 року за № 50063607, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського нотаріального округу Шевчик Н.М., в якому ОСОБА_5 заповіла: земельну ділянку розміром 1,85 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Усе інше майно де б воно не було та із чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_3 частину, ОСОБА_4 частину, ОСОБА_2 частину.

Відносно свідків, в присутності яких був складений заповіт: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони не є спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом, не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом. Вони були, на протязі багатьох років, ще до складання заповіту, в дружніх стосунках з померлою ОСОБА_5 .

Вказують, що ОСОБА_5 , не зважаючи на похилий вік, була адекватною, грамотною та мудрою ОСОБА_12 . Всі номери домашніх та мобільних телефонів з людьми, з якими вона спілкувалась, знала напам`ять.

Заперечують факт зберігання у квартирі позивача усіх документів матері, оскільки їх мати де ОСОБА_11 з 14.11.2011 року по 19.11.2013 року перебувала на обліку по догляду за особою похилого віку ОСОБА_5 в Департаменті соціального захисту населення м.Кам`янця-Подільського. Без наявності паспорта та інших документів ОСОБА_5 це б було неможливим. Також, в листопаді 2011 року їх мати займалась переоформленням першої групи інвалідності ОСОБА_5 на першу группу «А».

Також заперечують той факт, що ОСОБА_5 , починаючи з 2002 року, в силу своєї хвороби, за межі свого помешкання не виходила і не могла самостійно пересуватись. Але вона, хоча і була інвалідом першої групи, пересувалась за допомогою милиць. ОСОБА_5 навіть вела невелике господарство, а саме: годувала та вирощувала курей, поралася на земельній ділянці, що розташована біля її будинку. Підтвердженням є і той факт, що у 2010 році, коли померла її донька ОСОБА_10 , вона йшла за її труною з сторонньою допомогою.

Заперечують твердження позивача, щодо стосунків між ОСОБА_2 та його померлою матір`ю, вони були повністю протилежними тим, про які стверджує позивач. На протязі багатьох років він дуже рідко відвідував свою матір та зовсім не допомагав їй по господарству. Усі обов`язки виконувала їх бабуся ОСОБА_10 та їх матір де ОСОБА_13 , а згодом і вони, правнуки. ОСОБА_5 неодноразово скаржилась на неналежне ставлення сина до неї, особливо стосунки погіршились між матір`ю та сестрою ОСОБА_10 з ОСОБА_2 , коли він дізнався про заповіт, складений 06.01.2005 року, оскільки позивач вирішив, що після смерті матері все майно має належати тільки йому. Про складені заповіти 30.12.2009 року та 06.10.2010 року ОСОБА_2 не знав, так як його матір не хотіла ставити його до відому, знаючи складний та конфліктний характер сина.

Вказують, що у травін 2013 року ОСОБА_5 була прооперована в хірургічному відділенні Кам`янець-Подільської міської лакарні. Лише з того часу вона практично не виходила за межі свого помешкання, а не з 2002 року, як стверджує ОСОБА_2 . З вищенаведеного просять у позові відмовити.

Відповідач приватний нотаріус Шевчик Н.М. звернулась до суду із відзивом на позовну заяву, в якій проти позову заперечує та вказує, що ОСОБА_5 за своє життя посвідчила три заповіти: 06.01.2005 року заповіт посвідчений приватним нотаріусом Саварчуком М.М. за р.№ 30; 30.12.2009 року заповіт посвідчений приватним нотаріусом Саварчук С.Л. за р.№ 1758; 06.10.2010 року заповіт посвідчений нею за р.№ 1855.

Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, яке полягала в тому, що остання завжди заповідала своє майно, в тому числі, і позивачу, але в частині. Нікчемним заповіт від 06.10.2010 року не можна визнавати, так як він складений особою, яка мала на це право, заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт підписаний заповідачем. На бажання заповідача ОСОБА_5 , у відповідності до ст.1253 ЦК України, заповіт був посвідчений при свідках. ОСОБА_5 бажала посвідчити заповіт при свідках, тому що, як вона казала «Ви не знаєте мого сина».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, у разі відсутності підстав для відмови вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний здійснити свій професійний обов`язок щодо вчинення нотаріальної дії відповідно до Закону.Враховуючи вищевикладені обставини під час вчинення нотаріальної дії, сумніви щодо дієздатності, відсутності коливань та дійсності намірів, обсягу волевиявлення, а також особи, якою власноручно підписаний заповіт, є цілком відсутніми. Заповіт був складений відповідно до волевиявлення заповідача (в тому числі письмового), посвідчений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, зокрема, перед підписанням прочитаний заповідачем вголос та після цього особисто ним підписаний, як вимагає абз. 2 частини 2 ст. 1248 Цивільного кодексу України. Про вказане, а саме: Мною прочитано вголос та особисто підписано в тексті заповіту двічі (на обох примірниках) зазначено заповідачем власноруч. Заповіт виконаний на спеціальному бланку ВРВ 648217, про що зроблено запис в реєстрі нотаріальних дій і в Спадковому реєстрі при реєстрації заповіту. Просить відмовити в позові ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 черговий раз в судове засідання не з`явився, документів на підтвердження поважності причин своєї відсутності не надав, тому, враховуючи той факт , шо усі розумні строки розгляду цивільної справи вже закінчились, відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності позивача, оскільки, згідно вимог ст.27 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. При цьому дієвого механізму впливу на невиконання учасниками процесу покладених на них процесуальних обов`язків законодавством не передбачено.

Тому розгляд справ в установлені законом строки, залежить, як від добросовісного ставлення учасників процесу та їх представників до виконання покладених на них процесуальних обов`язків, так і від діяльності суду. Усе у комплексі створить належні умови для своєчасного вирішення цивільних справ, а отже і створить умови для виконання Україною вимог розумності, взятих на себе Конвенцією.

Представник відповідачів ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує уточнені позовні вимоги позивача і просить в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи за дорученням Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Луков А.В. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що вони не є спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом, не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом. Вони були, на протязі багатьох років, ще до складання заповіту, в дружніх стосунках з померлою ОСОБА_5 , яка особисто їм зателефонувала і попросила бути свідками при складанні нею заповіту у приватного нотаріуса на користь правнуків ОСОБА_14 та сина ОСОБА_2 , оскільки останній може в майбутньому цей заповіт оскаржувати. У призначений день 06.10.2010 року вони прибули в нотаріальну контору і були присутні при підписанні вказаного заповіту ОСОБА_5 , який був нею вголос зачитаний. Підтверджують власноручний підпис ОСОБА_5 у її заповідальному розпорядженні на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в якому вони також поставили свої підписи, як свідки.

Заслухав представника відповідачів, свідків, вивчивши матеріали справи в цілому, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області, у віці 86 років, померла мати позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , та прабабуся ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно, в тому числі на будинок АДРЕСА_1 та допоміжні господарські споруди та будівлі , які розташовані на земельній ділянці розміром 588 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 , Серії НОМЕР_1 від 19.11.2013 року, Свідоцтвом про народження ОСОБА_15 , Серії НОМЕР_2 від 16.11.1949 року, Свідоцтвом про одруження ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , Серії НОМЕР_3 від 29.03.1977 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_17 » ОСОБА_10 при реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_18 , за № 5 від 10.10.2009 року, Свідоцтвом про народження ОСОБА_19 , Серії НОМЕР_4 від 21.02.2008 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища « ОСОБА_17 » ОСОБА_20 з ОСОБА_21 , за № 1 від 23.09.2010 року, Свідоцтвом про шлюб де ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , Серії НОМЕР_5 від 07.06.2008 року, Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , Серії НОМЕР_6 від 17.06.2009 року, Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , Серії НОМЕР_7 від 16.06.2009 року.

За життя ОСОБА_5 склала слідуючі заповіти.

Заповіт від 06.01.2005року за № 8712358 ЄРЗСС, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчуком М.М., в якому ОСОБА_5 заповідала, на випадок її смерті, земельну ділянки розміром 1,85 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, доньці ОСОБА_10 , усе інше майно заповіла в рівних частинах доньці ОСОБА_10 та сину ОСОБА_2 в рівних частинах, що підтверджується Заповітом від 06.01.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30.

Заповіт від 13.12.2009 року за № 48707520, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С.Л., в якому ОСОБА_5 заповідала, на випадок її смерті, усе її майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що за законом матиме вона матиме право заповіла в рівних частинах онуці де ОСОБА_11 та сину ОСОБА_2 , що підтверджується Заповітом від 13.12.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1758.

Заповіт від 06.10.2010 року за № 50063607, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М., в якому ОСОБА_5 заповідала, на випадок її смерті, земельну ділянки розміром 1,85 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області правнуку ОСОБА_3 та правнику ОСОБА_4 в рівних частках, усе інше майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що за законом матиме вона матиме право, заповіла правнуку ОСОБА_3 частку, правнуку ОСОБА_4 частку та сину ОСОБА_2 частку, що підтверджується Заповітом від 06.10.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1855.

Позивач, мотивуючи свої позовні вимоги, заперечує складання усіх заповітів його померлою матір`ю, які почергово скасовували попердній заповіт, в тому числі, останній заповіт від 06.10.2010 року, вказуючи різні підстави його нікчемності, а саме: померла не могла підписати заповіт в нотаріальній конторі, оскільки внаслідок фізичної вади, як інвалід першої групи, не могла самостійно ходити, інша підстава, приватний нотаріус Шевчик Н.М. не мала права оформляти і реєструвати заповіт, оскільки він оформлений не на справжньому спеціальному бланку, а також, у той період, коли нотаріус не мала права вчиняти нотаріальні дії, у зв`язку із відсутністю акта сертифікації її робочого місця, тому, відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, є нікчемним і це є його основна вимога, вважає, що законом визнаний нікчемний заповіт і визнання його таким судом не вимагається, згідно до ст.1247 ч.1, ст. 215 ч.2 ЦК України.

В постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 Велика Палата ВС пояснила, що принцип jura novit curia зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує? спірні відносини та прийняти рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини. Окремо зазначено, що «самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Натомість, вказана позовна заява містить велику кількість необґрунтованих та не підтверджених жодним чином тверджень, які мають суперечливий характер. Зокрема, одночасно зазначається, що померла не могла бути в нотаріальній конторі, оскільки не була ходячою та приватний нотаріус не мала права, в той час, коли вона була там, вчиняти нотаріальні дії, тому дійсне волевиявлення померлої матері було іншим, ніж це засвідчено в заповітах, оскільки він єдиний справжній спадкоємець її майна за законом.

Таким чином, встановлено, що на протязі періоду з 2005 року по 2010 рік померлою ОСОБА_5 було складено три заповіти, в яких вона заповідала своє майно своїм двом дітям: доньці та сину, а після смерті доньки внаслідок тяжкої хвороби онуці і сину, а потім правнукам і сину.

Встановлено, що померлою ОСОБА_5 , за власним її волевиявленням та в присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було складено останній заповіт, 06.10.2010 року за № 50063607, який був посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського нотаріального округу Шевчик Н.М., в якому ОСОБА_5 заповіла: земельну ділянку розміром 1,85 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Усе інше майно де б воно не було та із чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_3 частину, ОСОБА_4 частину, ОСОБА_2 частину, що підтверджується Заповітом від 06.10.2010 року, зареєстрованогоза № 1855 та показами свідків у суді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам

ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України).

Відповідно до Довідки Сер. МСЕ № 047756 від 27.01.2005 року ОСОБА_5 , 1926 року народження, дата огляду: 27.01.2005 року, повторно встановлена перша группа інвалідності загального захворювання довічно, потребує строннього догляду.

Відповідно до Довідки до Акта огляду МСЕК, Серії ХМ № 239163 від 09.11.2011 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата огляду: 09.11.2011 року, повторно встановлена перша «А» группа інвалідності загального захворювання довічно, потребує строннього догляду.

Відповідно до Довідки № 1751 від 26.02.2014 року (о/рах.) НОМЕР_8 , виданої Департаментом соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради та Довідки № 6445/05-29 від 29.04.2014 року Департаменту соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради де ОСОБА_11 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , перебувала на обліку та отримувала допомогу по догляду за особою похилого віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.11.2011 року по 19.11.2013 року та отримувала державну допомогу по догляду. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла.

Відповідно до Накладної №137 від 19.11.2013 року через ОСОБА_23 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбали похоронне майно (8 найменувань) на суму 1930,00 грн.

Суд враховує пояснення свідків з боку відповідачів, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні пояснили, що вони не є спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом, не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємців за заповітом. Вони були, на протязі багатьох років, ще до складання заповіту, в дружніх стосунках з померлою ОСОБА_5 , яка особисто їм зателефонувала і попросила бути свідками при складанні нею заповіту у приватного нотаріуса на користь правнуків ОСОБА_14 та сина ОСОБА_2 , оскільки останній може в майбутньому цей заповіт оскаржувати. У призначений день 06.10.2010 року вони прибули в нотаріальну контору і були присутні при підписанні вказаного заповіту ОСОБА_5 , який нею було вголос зачитано. Підтверджують волевиявлення і власноручний підпис ОСОБА_5 у її заповідальному розпорядженні на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в якому вони також поставили свої підписи, як свідки.

Встановлено, що позивач посилався на те, що заповіт є недійсним на підставі не дотримання вимог щодо його оформлення та посвідчення приватним нотаріусом Шевчик Н.М., яка не мала права оформляти і реєструвати заповіт, оскільки він оформлений не на справжньому спеціальному бланку, а також, у той період, коли нотаріус не мала права вчиняти нотаріальні дії, у зв`язку із відсутністю акта сертифікації її робочого місця, крім того, спадкодавець не підписувала заповіт в присутності свідків, тому волевиявлення спадкодавця на час укладенння та посвідчення заповіту не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин , які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячі з наведеного суд встановлює, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається. Застосувавши стандарт доказування «баланс ймовірностей», суд дійшов висновку, що твердження про те, що померла, станом на 06.10.2010 року була неходячою і не могла в нотаріальній конторі підписувати заповіт, є менш вірогідним, ніж протилежне. Відповідно, суд вважає недоведеним факт, на якому наполягає позивач, що померлої, під час складання спірного заповіту, не було.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Стандарт «вірогідності доказів» не передбачає автоматичного нехтування судом обов`язку надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Так, позивачем у позовній заяві було заявлене клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, судом були зібрані докази, але в подальшому позивач фактично відмовився від її проведення, змінивши предмет позову про нікчемність вказаного правочину, внаслідок того, що нотаріальні дії по складанню заповіту приватним нотаріусом Шевчик Н.М. виконані із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення(оформлений не на справжньому спеціальному бланку, а також, у той період, коли нотаріус не мала права вчиняти нотаріальні дії, у зв`язку із відсутністю акта сертифікації її робочого місця).

Судом встановлено, шо відповідно до Довідки про результати проведеної позапланової цільової перевірки приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М. у межах предмета звернення ОСОБА_2 від 24.12.2014 року в.о. начальника ГУЮ у Хмельницькій області Продан Н.В. та Листа Міністерства Юстиції України від 12.01.2015 року за № С-23769/13 за підписом заступника Міністра керівника апарату О.Іванченко, встановлено, що 06.10.2010 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М.було посвідчено заповіт за р.№ 1855. Під час посвідчення даного заповіту, відповідно до п.13 та 14 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 у редації, чинній на момент нотаріальної дії, нотаріус встановила осіб, які особисто звернулись за вчиненням нотаріальної дії ( ОСОБА_5 заповідача, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свідків) та обсяг їх цивільної двєздатності на підставі паспортів громадянина України.

На виконання вимог п.157 Інструкції Заповіт складений у письмовій формі, містить відомості про місце (м.Кам`янець-Подільський), час складання заповіту (15 год. 30 хвилин), дату (19 серпня 1926 року) та місце народження заповідача (с.Калиня, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область). Також, на виконання вимог данного положення Інстркуції на Заповіті наявний підпис ОСОБА_5 .

Даний Заповіт, на прохання заповідача, виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Відповідно абз.3 п.157 Інструкції в Заповіті, перед підписом заповідача, зазначено про факт прочитання данного Заповіту вголос і його особистого підписання заповідачем.

На бажання заповідача посвідчення Заповіту здійснювалось у присутності двох свідків. Так, на виконання вимог п.158 Інструкції, в тексті Заповіту містяться відомості про факт зачитування (вголос) свідками Заповіту, а також їх підписи. У тексті Заповіту наявні відомості про осіб свідків по паспорту, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Відповідно до вимог п.161 Інструкції Заповіт складений так, що ропорядження заповідача не викликає незрозумілостей чи суперечок. У Заповіті міститься інформація про роз`яснення заповідачу змісту ст.1241 та ст.1307 ЦК України .

На виконання вимог п.5 Інструкції текст Заповіту, за винятком примірника, що залишився у справі нотаріуса, викладено на лицьовому та зворотному боці спеціального бланка нотаріального документа, відомості про який (серія та номер бланку) нотаріусом зазначену на примірнику Заповіту, що залишився у справі нотаріуса, після посвідчувального напису у правому нижньому куті аркуша.

На виконання вимог п.25 Інструкції про вчинену нотаріальну дію нотаріусом

Шевчик Н.М. зроблено запис за № 1855 від 06.10.2010 року у реєстрі для реєстрації нотаріального документа, на якому викладено текст Заповіту. Номер за реєстром, що проставлений на Заповіті, відповідає номеру, під яким записана нотаріальна дія у графі 1 Реєстру дій, чим дотримано вимоги п.9 Порядку ведення реєстру.

Під час посвідчення Заповіту нотаріусом було дотримано форму посвідчувального напису, встановлену Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31.12.2008 року № 2368/5, як того вимагає п.24 Інструкції.

На виконання вимог абз.4 п.168 Інструкції нотаріус Шевчик Н.М. направила повідомлення № 125-01-14 від 07.10.2010 року про вчинену нотаріальну дію нотаріуса, де зберігається примірник раніше посвідченого заповіту. Дане повідомлення зареєстровано нотаріусом у Журналі реєстрації вихідних документів за номером запису 125 від 07.10.2010 року.

Таким чином, встановлено, що нотаріальні дії приватного нотаріуса Шевчик Н.М. при складанні і реєстрації спірного Заповіту, були такими, що не порушили вимог щодо його форми та посвідчення, а також були проведені в присутності осіб: заповідальника ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та такими, що відповідають закону.

Позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, не надав суду належних та допустимих доказів, що заперечують докази, надані відповідачами та встановлені у суді факти. Крім того, відповідно до спадкової справи щодо майна ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_2 11 грудня 2013 року о 10 год.55 хв. звернувся до приватного нотаріуса Шевчик Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері за її заповітом оформленим і посвідченим Шевчик Н.М. 06.10.2010 року за № 1855, тобто фактично згодився і як наслідок, юридично прийняв спадщину.

Таким чином, в результаті розгляду справи суд встановив, що у нотаріуса, під час вчинення 06.10.2010 року нотаріальних дій, були відсутні сумніви щодо дієздатності ОСОБА_5 , не вбачалися ознаки коливання останнього та був чітко сформований намір. Тобто, спірний Заповіт був складений нотаріусом відповідно до волевиявлення заповідача, яке викладене нотаріусом у тексті Заповіту, який був прочитаний вголос та посвідчений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства.

Згідно матеріалів справи не спростоване жодними доказами те, що ОСОБА_5 самостійно прийшла до нотаріальної контори з документами для оформлення Заповіту та на випадок оспорювання заповіту її сином ОСОБА_2 , заявила про двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та поставила свій підпис під заповітом, дійсність якого не спростована.

Наявність підпису у спірному Заповіті підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі.

Таким чином, твердження позивача, що ОСОБА_5 , завдяки вадам ходи, фізично не могла ІНФОРМАЦІЯ_6 бути в нотаріальній конторі та самостійно читати, писати та підписувати спірний Заповіт в присутності свідків, тому волевиявлення на час укладенння та посвідчення спірного Заповіту не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, матеріалами справита наданими доказами недоведене, крім того, не доведено нікчемність спірного Заповіту, внаслідок незаконних нотаріальних дій нотаріуса. Належних, допустимих та достовірних доказів на доказування цього позивачем надано не було, а самі твердження позивача про відсутність волевиявлення ОСОБА_5 і взагалі її відсутності під час нотаріальних дій вчинення Заповіту, залишились також недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання спірного Заповіту недійсним, а тому у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі ст.ст.202,203, 215, 1233, 1247, 1248, 1251,1252, 1257 ЦК України, ст.129 Конституції України , ст. ст. 2, 12, 76, 81,247, 263-265 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_9 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_11 , приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Шевчик Ніни Михайлівни ( Свідоцтво № 312, м. Кам`янець-Подільський, вул.Степана Бандери,46), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання нікчемним заповіту, посвідченого 06 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М., внесеного в реєстр за

№ 1855 та визнання дій приватного нотаріуса Шевчик Ніни Михайлівни , щодо посвідчення заповіту від 06 жовтня 2010 року, нечинними - відмовити. Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення - 07 березня 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.