Справа № 683/3788/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу № 683/3788/24, номер провадження 2/683/280/2025 за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , було побудоване у 1968 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Проте вони право власності на будинок не зареєстрували і правовстановлюючий документ не отримали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер та після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 та після смерті якої спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що вона тривалий час перед смертю ОСОБА_2 проживала спільно з нею в належному останній житловому будинку по АДРЕСА_1 , так як в силу похилого віку та стану здоров`я вона потребувала стороннього догляду. Позивач здійснила поховання ОСОБА_2 та розпорядилася її майном. Отже, вважає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, належним ОСОБА_2 , а отже прийняла спадщину на вказане будинковолодіння.

При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено в оформленні права на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на нього, а отже через відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 .

Вважає, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , до складу якої увійшло право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує, у визначений судом строк відзив на позов не подавала.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.524 ЦК (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі статтею 525 ЦК (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.534 ЦК (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК в редакції 1963 року).

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.1, ч.2 ст.549 ЦК в редакції 1963 року).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області помер ОСОБА_3 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79529753 від 13.12.2024 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заводилась.

Крім того, за інформацією з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №3206/01-18 від 30.12.2024 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у період з 1979 року по 2004 рік також не заводилась.

На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 та членами двору була зареєстрована дружина ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Коржівка Старокостянтинівського району Хмельницької області померла ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79529745 від 13.12.2024 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Крім того, за інформацією з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №3206/01-18 від 30.12.2024 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у період з 1983 року по 2004 рік також не заводилась.

Разом з тим встановлено, що на день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав належному йому житловому будинку в с. Коржівка Хмельницького (до адміністративно-територіальної реформи Старокостянтинівського) району Хмельницької області, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка була зареєстрована і постійно проживала в с. Коржівка з чоловіком ОСОБА_3 , але фактично своїх спадкових прав не оформила. Після смерті ОСОБА_2 в управління і розпорядження спадковим майном фактично вступила спадкоємець за законом дочка ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №48 від 14.08.2024 року.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Голуб О.Є. щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Листом від 15.10.2024 року за №235/01-16 приватний нотаріус Голуб О.Є. відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину на право на житловий будинок, посилаючись на відсутність належних доказів факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , а також через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що позбавляє позивача права оформити спадкові права на житловий будинок в позасудовому порядку.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанції про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року в справі № 348/618/15-ц (провадження № 61-9592св19), які в силу ч.4 ст.263 ЦПК України суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом, одразу після смерті ОСОБА_2 з 23.04.1983 року фактично вступив в управління і розпорядження спадковим майном, що підтверджується довідкою Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №48 від 14.08.2024 року, тому в силу ст.549 ЦК (в редакції 1963 року) вона є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Оскільки факт прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_2 підтверджено належними та допустимим доказами, однак вказаний факт не визнається нотаріусом, тому він підлягає встановленню у судовому порядку.

Вищезазначений житловий будинок був побудований у 1968 році, що підтверджується технічним паспортом, складеним 02.05.2024 року КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради», довідкою Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 31.10.2024 року за №851 про те, що станом на 15.04.1991 року домогосподарство яке належало ОСОБА_2 не відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» так як було закрите у зв`язку зі смертю власника та членів домогосподарства не було.

За життя ОСОБА_2 не отримувала правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок та у встановленому законом порядку не проводила його державну реєстрацію.

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч.3 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту від 02.05.2024 року, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що будівництво житлового будинку здійснено у 1968 році.

Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано у 1968 році, а отже, померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули за життя право власності на вказане будинковолодіння, яке переходить у порядку спадкування до єдиного спадкоємця ОСОБА_1 .

Оскільки спірне нерухоме майно набуто спадкодавцем ОСОБА_2 у законний спосіб і належало їй за життя на праві власності, тому воно увійшло до складу спадщини після її смерті.

А тому, за позивачем ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1

Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, .

Суддя: