ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2100/25 Справа № 185/7764/24 Головуючий у першій інстанції: Зінченко А. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Зінченко А.С. від 29 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він з 09.10.1992 до 20.03.2020 знаходився у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", працював за різними професіями, з яких 25 років та 9 місяців працював у шкідливих умовах праці. 20.03.2020 його звільнили з роботи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. За час роботи на даному підприємстві ним отримані професійні захворювання, які обумовлені умовами, в яких він працював. Лікарсько-експертною комісією високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 05.11.2020 р. надано медичний висновок №1814, згідно з яким йому встановлено наявність наступних професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень (далі - ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Встановлення професійного характеру захворювання: захворювання професійне, 05.11.2020 р. Повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 06.11.2020 року № 2523. 27 листопада 2020 року затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, згідно з яким комісія 27 листопада 2020 року провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у позивача та встановила діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень (далі - ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). У вказаному акті встановлена причина виникнення хронічного професійного захворювання, а саме важкість праці: робоча поза з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30° 42 рази за зміну, при нормі 51-100 рази; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 35 кг, при нормі до 30 кг: фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів рук, тулуба, ніг становило 35300 кг/м, при нормі до 44000 кг/м, величина статичного навантаження за зміну двома руками становило 54000 кг/с, при нормі до 70000 кг/с. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 6 разів перевищує ГДК (26,5 мг/мЗ при ГДК 4,0 мг/мЗ). Рівень відносної вологості повітря 79%, при нормі 75% по ДСП 3.3.1.095-2002. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 8 дБА (88 дБА при ГДР 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037- 99. У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, позивачем пройдений огляд медикосоціальною експертною комісією, згідно з довідкою МСЕК від 05 січня 2021 року серії 12 ААА № 063558 позивачу первинно встановлено сукупний рівень втрати професійної працездатності 60% з 17 грудня 2020 року по 01 січня 2023 року, з датою переогляду 15 грудня 2022 року, та третю групу інвалідності. Рекомендовано медикаментозне та санаторне лікування. Згідно з довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13 грудня 2022 року серії 12 ААА №127727 позивачу протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13 грудня 2022 року серії 12 ААГ №170794 позивачу повторно встановлено безстроково з 01 січня 2023 року сукупний рівень втрати професійної працездатності через профзахворювання 60% та третю групу інвалідності. Зазначає, що з вини ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", яке не створило безпечних умов праці, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм, ним втрачено здоров`я та завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що у відносно молодому віці позивача турбує постійний фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, безробіття, негативні зміни у моєму житті є незворотними у зв`язку з втратою професійної працездатності у розмірі 60 % та встановленою третю групою інвалідності. Усвідомлення факту звільнення з роботи спричиняє позивачеві тяжкі душевні муки. Він змушений проходити курси лікування, чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з чим він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків в розмірі 200000,00 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 120 000 (сто двадцять тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1200,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 з 09.10.1992 по 20.03.2020 працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 20.03.2020 позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-21).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 27 листопада 2020 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень (далі - ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Даним актом встановлені обставини виникнення хронічного професійного захворювання: працюючи електрослюсарем підземним дільниці стаціонарного обладнання №1 виконував ремонт армування стовбурів, головних канатів, монтажні-демонтажні роботи та обслуговування електротехнічного обладнання на дільниці. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин, відсутність можливості встановлення систем відсмоктування та уловлювання пилу підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці. Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Причинами виникнення хронічного професійного захворювання є: важкість праці: робоча поза з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30 градусів 42 рази за зміну, при нормі 51-100 рази; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 35 кг, при нормі до 30 кг, фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів рук, тулуба, ніг становило 35300 кг/м, при нормі до 44000 кг/м, величина статичного навантаження за зміну двома руками становило 54000 кг/с, при нормі до 70000 кг/м. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 6 разів перевищує ГДК (26,5 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3) (а.с. 22-23).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №063558 від 05 січня 2021 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з датою переогляду - 15.12.2022 (а.с. 11).

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №170794 від 13 грудня 2022 року, позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності безстроково (а.с. 10).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №127727 від 13 грудня 2022 року, ОСОБА_1 повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 10).

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААА №063558 від 05 січня 2021 року, ОСОБА_1 первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності; довідками МСЕК серії 12 ААГ №170794 та серії 12 ААА №127727 від 13 грудня 2022 року, позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності безстроково; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, внаслідок отримання професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про занижений розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 місцевий суд керувався принципами розумності та справедливості, прийняв до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності у розмірі 60% та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, врахував вину підприємства у заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків та істотність вимушених змін в життєвих стосунках позивача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 12 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова