КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №552/9161/24
Провадження № 6/552/36/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

за участю боржника ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , стягувача ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. У заяві посилався, що судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2024 року з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ,2017 року народження та ОСОБА_6 , 2009 року народження стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше , ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявник разом з донькою проживають вдвох за зареєстрованим місцем проживання : АДРЕСА_1 .Судовий наказ прямо втручається та порушує його права та права дитини, оскільки вигодо набувачем за аліментами є матір ОСОБА_3 , а повинна бути дитина, проте остання фактично не проживає з матір`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та пояснив, що ОСОБА_3 створила для нього та доньки нестерпні умови проживання, а тому з 02 березня 2025 року він з дитиною проживає окремо за адресою АДРЕСА_1 . Просив заяву задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала заяву та викладені в ній обставини та пояснила, що ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у той час, коли сторони проживали разом. Просила заяву задовольнити.

ОСОБА_3 заяву не визнала та пояснила, що ОСОБА_1 всупереч її волі забрав малолітню дитину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та з цього часу вона не має змоги ні бачити , ні спілкуватися з донькою. З приводу таких дій бувшого чоловіка вона зверталась до компетентних органів. Просила відмовити в задоволенні заяви.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 заяву не визнала, відсутні підстави передбачені ст. 432 ЦПК України для задоволення заяви. ОСОБА_1 обраний неналежний спосіб захисту права. Просила відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 25 грудня 2024 року Київським районним судом м. Полтави видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 24.12.2024 року.

11 березня 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2024 року у справі № 552/9161/24 .

Як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню заявник посилався на те, що з 02 березня 2025 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Він з донькою проживають за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК Українитой із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1ст.191 СК України).

Згідно з п.4 ч.1ст.161 ЦПК Українисудовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За положеннями ст.160 ЦПК України та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання дитини, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилався заявник ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів за судовим наказом від 25 грудня 2024 року.

Виходячи з вищевикладеного, заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2024 року таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 20 березня 2025 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна