Справа № 686/134/25
Провадження № 2/686/2086/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2025

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 26.07.2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 79192886.

Згідно з п.1 Договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовах Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцеві плату.

Відповідно до п.2.1 Договору кредиту позикодавець надає позичальнику кредит в сумі 10 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку дії договору та сплатити проценти в розмірі 0,83% в день.

Процентна ставка за понадстрокове користування позикою відповідно до п. 2.3 Договору становить 2.70% в день.

Пунктом 16 Договору сторони погодили, якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг процентна ставка визначена п. 2 Договору припиняє свою дію.

Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 10 000 грн. строком на 20 днів шляхом перерахування їх на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який позичальником вказаний у реквізитах Договору., що підтверджується довідкою про укладення Договору.(ідентифікацію) фінансової установи.

Заборгованість за кредитним договором становить 16 520,00 грн., з них 10 000 грн. заборгованості за кредитом, 1 660 грн. заборгованість за нарахованими прострочену позику. Просить задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2024 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

07.03.2025 ухвалено рішення у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Перевіривши доводи позивача, викладені у позовній заяві, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно установлено, що 26 липня 2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики 7919886 за умовами якого відповідачу надано фінансовий кредит на суму 10 000,00 грн. строком на 20 днів із сплатою відсотків в розмірі із сплатою 0.83 % на добу строком до 14.08.2024.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 13067, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується умовами договору позики, адреси, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від уми кредиту з першого дня надання кредиту (зарахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до повного погашення заборгованості за кредитом.

Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору.

Згідно графіку розрахунків за кредитом розмір процентів за користування кредитом становить 1 660,00 грн., підписаного обома сторонами та викладеними у додатку до договору.

Позивач не надав суду додаткової угоди до Договору про зміну процентної ставки, а суд таких обставин не встановив.

14 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу 14/06/21 відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 4333848 від 24.11.2023 перейшли до фактора.

Позивач вважає, що відповідач за умовами договору зобов`язаний сплатити проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Проте, суд вважає таку позицію позивача хибною стосовно нарахувань відсотків за означений період за кредитним договором з наступних підстав.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника ОСОБА_1 відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 13067 на рахунок позичальника, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується укладеним договором позики № 79192886 від 26.07.2024.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, за умовами договору про договору про надання позики № 79192886 від 26.07.2024 сторони погодили строк його дії до 14.08.2024 року та визначили їх розмір, тому, починаючи із зазначеної дати, кредитна установа не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, і така умова договору не відповідає вимогам закону.

Аналіз розрахунку заборгованості за відсотками про щоденні нарахування та погашення за цим кредитним договором свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору, до 01.09.2024 в розмірі 2,7 %, хоча додаткової угоди сторони не укладали і відповідач її не погоджував.

Разом із тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Тобто, право кредитодавця нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 14.12.2023 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів 1 660.00 грн., які вказані у графіку розрахунку. З викладених підстав заборгованість за процентами на прострочену позику в сумі 4 860,00 задоволенню не підлягає.

З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню в сумі 11 660,00 грн., з них 10 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 1 1660, 00 грн. заборгованості за відсотками. У задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 2 137.20 грн. (11 660.00 грн. х 3 028.00 грн. : 16520 грн. = 2 137.20 грн.), оскільки позовні вимоги задоволені судом частково.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 100 грн. відповідно до договору про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03 серпня 2023, додаткової угоди до договору, акту приймання-передачі наданої допомоги, платіжного доручення, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як установлено в частині 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Враховуючи значення справи для сторін, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що має бути компенсований позивачу підлягає зменшенню до 2000 грн, оскільки суд позов задовольнив частково і зазначена справа є типовою для фінансової установи. Виключних обставин, що потребували значного часу на підготовку позовної заяви та відповідних додатків до неї, адвокатом не наведено

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 512,514,516,526,549, 599, 627,629,1048,1049, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики № 79192886 від 26.07.2024 в розмірі 12 320.00 грн., з яких заборгованості основною сумою боргу 10 000,00 грн., 1 660,00 грн. заборгованості за відсотками в межах строку кредитування, 2 137.20 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення суду 07.03.2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», місце знаходження, 01010 м. Київ, проспект Леоніда Каденюка,23 а/с 57, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: