АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року

м. Чернівці

справа № 727/3841/24

провадження № 22-ц/822/184/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Тодоряк Г. Д.

позивач Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 грудня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Гавалешко П. С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2024 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 березня 2019 року у сумі 162 816 гривень 90 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у вказаному розмірі.

Позов обґрунтований тим, що 08 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в рамках проекту «Monobank», до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 08 березня 2019 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши електронним підписом анкету-заяву (далі договір) відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_2 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2% річних).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у ОСОБА_1 станом на 15 січня 2024 року виникла заборгованість у сумі 162 816 гривень 09 копійок.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 грудня 2024 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 березня 2019 року у сумі 162 816 гривень 09 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що за встановлених судом фактичних обставин справи АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання перед позичальником виконало в повному обсязі, надало відповідачці кредитні кошти, однак позичальниця взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості.

Відповідно до механізму реєстрації інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank/Universal Bank, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту ОСОБА_1 не могла перейти до наступного етапу реєстрації.

Між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 погоджено пільговий період користування кредитом, розмір кредитного ліміту, який встановлюється для клієнта банком, та розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

На підставі дослідженого судом розрахунку заборгованості, суд прийшов до висновку, що банк довів своє право на стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 162 816 гривень 09 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 05 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційні скарги

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що пред`являючи позовні вимоги, AT «Універсал Банк» посилалося на те, що 08 березня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідачка погодилася з тим, що ця анкета-заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які були надані їй для ознайомлення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, умови та правила надання банківських послуг, ні тарифи, а також паспорт споживчого кредиту не містять підпису ОСОБА_1 . Анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише її анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування.

Позивачем не було доведено, що саме наявні в матеріалах справи умови, тарифи, таблицю обчислення загальної вартості кредити та паспорт споживчого кредиту розуміла відповідачка, ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Суд першої інстанції не врахував, що в анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення кредитного ліміту, його розміру, порядку видачі, відповідальності ОСОБА_1 за порушення зобов`язання.

Окремо звертає увагу на те, що з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається нарахування банком процентів на залишок поточної заборгованості (дев`ята колонка розрахунку), списання процентів за користування кредитними коштами (десята колонка розрахунку).

При цьому, такий порядок погашення заборгованості за процентами між сторонами в письмовій формі не погоджувався, а односторонні дії банку щодо погашення (списання) процентів за рахунок кредиту не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за користування кредитними коштами, що помилково проігноровано судом першої інстанції.

Додатково вказує на те, що розрахунок заборгованості, який наданий позивачем, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

08 березня 2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а. с. 12).

Відповідно до пункту 6 анкети-заяви, наведений у ній зразок власноручного підпису ОСОБА_1 або його аналоги (у тому числі електронний підпис) є обов`язковими при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 034344аec89120a1522eb30f56b3938862cc17dcba6e465df7abc0b92cbea40279, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором.

Підписана анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а. с. 12-30).

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Встановивши мобільний додаток «Monobank» ОСОБА_1 отримала банківську картку № НОМЕР_2 , розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про наявність рахунку від 07 червня 2024 року (а. с. 73) та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 від 07 червня 2024 року за період з 08 березня 2019 року по 02 травня 2023 року (а. с. 74-84).

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є вищевказана платіжна картка.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово у процесі користування банківськими послугами АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» через мобільний додаток «Monobank» 17 липня 2020 року, 29 грудня 2020 року, 27 липня 2021 року, 29 липня 2021 року 30 липня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 22 жовтня 2021 року, 23 жовтня 2021 року, 21 листопада 2021 року, 06 січня 2022 року, 02 лютого 2022 року, шляхом використання удосконаленого електронного підпису, вказаного у пункті 6 анкети-заяви, здійснювалось підписання заяв клієнта банку щодо погодження останньою нових умов кредитування (а. с. 85-136).

Кредитний ліміт за вказаним рахунком неодноразово змінювався та станом на 29 грудня 2020 року був збільшений з 20 000 гривень до 70 000 гривень (а. с. 81).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 15 січня 2024 року становить 162 816 гривень 90 копійок (а. с. 6-11).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій-третій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом пунктів 1-1, 5 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»:

договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

кредитна лінія вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилалося на те, що уклало з ОСОБА_1 договір, за умовами якого позичальниця отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Під час підписання анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що така заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, а також те, що вона зобов`язується виконувати його умови.

Судами встановлено, що 08 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву від 08 березня 2019 року та встановивши мобільний додаток «Monobank» отримала банківську картку № НОМЕР_2 , розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 .

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є вищевказана платіжна картка.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини третьої статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до частини першої, другої статті 14 Закону України «про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII), який набрав чинність 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні закріплено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 Закону № 675-VIII (у редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини третьої статті 14 Закону № 675-VIII реєстрація фізичної особи в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції означає надання нею згоди на використання та обробку її персональних даних і вчинення інших дій, передбачених Законом України «Про захист персональних даних».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (назва закону, яка була чинною на час укладення договору) електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе.

У жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Тобто, правова природа договору, укладеного через мобільний застосунок «Monobank» полягає у приєднанні до його умов шляхом накладання власного електронного підпису, чим підтверджується згода споживача.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, без відділень, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами. Погодження із умовами та правилами обслуговування рахунків фізичної особи шляхом проставляння електронного цифрового підпису особою свідчить про належне укладання кредитного договору.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Ідентифікація ОСОБА_1 банком здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням персональних даних відповідачки, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти.

В даній анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

В анкеті-заяві відповідачка висловила свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів, задля чого отримала відповідний електронний ключ та електронний підпис.

Згідно з пунктом 3 анкети-заяви, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Відповідачці згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним їй відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві.

Порядок та умови застосування електронного підпису, оброблення та зберігання електронних документів банками України, врегульований Положенням про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2017 року № 78 (далі Положення № 78), яке було чинним на час укладення договору.

Відповідно до пункту 13 Положення № 78 у банківській системі України застосовуються: 1) кваліфікований ЕП; 2) удосконалений ЕП; 3) ЕП Національного банку; 4) простий ЕП; 5) кваліфікована електронна печатка; 6) удосконалена електронна печатка.

Відповідно до пункту 14 Положення № 78, використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Договір має містити умови та порядок (процедуру) визнання суб`єктами електронної взаємодії правочинів у вигляді електронних документів із використанням удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки або простого ЕП відповідно.

Як вбачається зі змісту пункту 6 анкети-заяви, сторони обумовили, що зазначений в ній удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису відповідачки та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, а також підтвердили, що всі наступні правочини можуть вчинятися ОСОБА_1 з використанням зазначеного в заяві-анкеті удосконаленого електронного підпису.

З огляду на викладене, договір та витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи з використанням електронного підпису є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Крім того, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт банку за допомогою логіну і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений.

Отже, судом встановлено, що договір про надання банківських послуг підписано за допомогою електронного підпису та вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до статей 205, 207 ЦК України.

Аналіз змісту умов договору засвідчує, що останній містить усі істотні умови для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди.

Отже, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України з особливостями встановленими Законом України «Про споживче кредитування».

Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Подібні висновки викладені у також постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку відповідача.

Враховуючи, що послуги банку в проекті «Мonobank» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані відповідачу саме через мобільний додаток, апеляційний суд доходить висновку, що відповідач була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Вищенаведене свідчить про укладення сторонами в установлений законом спосіб договору, в тому числі погодження сторонами умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного підпису.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.

Відповідно до матеріалів справи, станом на 15 січня 2024 року, за відповідачкою наявна заборгованість у сумі 162 816 гривень 90 копійок.

Вказана обставина підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем разом з позовною заявою. З вказаної виписки вбачається, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, надана можливість користування ним. Також з зазначеної виписки вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними (а. с. 74-84).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними.

У цій справі позивачем доведено на підставі належних доказів, з урахуванням особливостей проєкту «Monobank», волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема погодження банком заявки позичальниці на його укладення, а також наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі, заявленому до стягнення.

Відповідачка не надала суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, що відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про непідписання ОСОБА_1 договору і як наслідок неознайомлення з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту.

З наявної в матеріалах справи анкети-заяви вбачається, що в графі підпис клієнта міститься власноручний електронний підпис ОСОБА_1 . Окрім цього, відповідно до пункту 1 анкети-заяви, відповідачка підтвердила, що підписуючи її, отримала примірник договору в мобільному додатку «Monobank», ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними, а також підтвердила укладання вказаного договору.

Виходячи з алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами та правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», подальше укладення електронного договору є неможливим.

Отже, заповненням анкети-заяви позичальниця підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 08 березня 2019 року, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20.

Також матеріалами справи, зокрема випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», за період з 08 березня 2019 року по 02 травня 2022 року, спростовуються аргументи відповідачки щодо відсутності доказів користування кредитними коштами.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до розділу 7 умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» сторони погодили наступний порядок внесення змін до договору.

В частині розділів (положень) умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Мonobank» / Universal Bank, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу (депозиту), зміни вносяться за згодою сторін. При цьому під згодою сторін у даному пункті розуміється направлення банком клієнту за допомогою мобільного додатку повідомлення (пропозиції) про зміни розділів (положень) договору, які містять елементи договору про споживче кредитування, та акцепту клієнтом зазначених змін.

Акцепт змін Клієнтом може бути здійснено в один з таких способів:

підписання відповідного документа (заяви/згоди) в мобільному додатку;

направлення текстового та/або голосового повідомлення за допомогою каналів зв`язку (месенджерів);

продовження користування послугами Банку (в тому числі використання кредитного ліміту).

У разі, якщо клієнт не погоджується із запропонованими змінами, він має право розірвати цей договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю заборгованість за договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання.

Зміни до договору та/або тарифів банку будуть застосовуватися та є погодженими (акцептованими) клієнтом, якщо протягом 2 календарних днів з моменту їх опублікування на сайті банку, клієнт не повідомить банк про розірвання договору. Надання послуг і умови взаємодії між банком та клієнтом, які діяли до дати акцепту клієнтом зміненого договору та/або тарифів, вважаються зміненими і продовжують діяти в частині, що не суперечить змісту зміненого договору та/або тарифів (пункт 7.1.1 умов і правил).

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка у порядку встановленому договором не погодилася із змінами договору та здійснила волевиявлення на розірвання договору в односторонньому порядку, а випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , підтверджується факт користування кредитними коштами та відповідно погодження зі змінами умов договору.

З наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово у процесі користування банківськими послугами АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» через мобільний додаток «Monobank» 17 липня 2020 року, 29 грудня 2020 року, 27 липня 2021 року, 29 липня 2021 року 30 липня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 22 жовтня 2021 року, 23 жовтня 2021 року, 21 листопада 2021 року, 06 січня 2022 року, 02 лютого 2022 року, шляхом використання удосконаленого електронного підпису, вказаного у пункті 6 анкети-заяви, здійснювалось підписання заяв клієнта банку щодо погодження останньою нових умов кредитування (а. с. 85-136).

У вищевказаних підписаних відповідачкою заявах та їх додатках сторонами в тому числі узгоджено розмір процентної ставки (її зміну) за користування кредитними коштами. В зв`язку з цим безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність погодженого сторонами права банку нараховувати відповідні проценти.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13-ц, «заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, ОСОБА_1 докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором (зі змінами), так і розмір боргу, не надала, що є її процесуальним обов`язком».

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 464/4985/15-ц, «твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості станом на 07 квітня 2015 року, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 не надала».

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка не надала суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному договором, так і розмір боргу, що є її процесуальним обов`язком. Наявний в матеріалах справи розрахунок перевірений судом і відповідачкою не спростований, контррозрахунок не наданий.

Також колегія суддів звертається до визначених пунктом 6 статті 3 ЦК України основоположних засад цивільного законодавства, до яких зокрема віднесено добросовісність.

Добра совість це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

У справі, що переглядається ОСОБА_1 не спростовувала факт отримання кредитних коштів та користування ними, проте заперечувала проти позову, вказуючи на те, що не була ознайомлена з умовами договору. У такий спосіб відповідачка намагається уникнути належного виконання зобов`язання за договором, що не відповідає стандарту добросовісної поведінки з огляду на встановлені судами фактичні обставини справи, зокрема з огляду на доведеність факту користування кредитними коштами та погоджених сторонами змін до умов договору.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді: Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА