справа № 758/5754/24
головуючий у суді І інстанції Будзан Л.Д.
провадження № 22-ц/824/4827/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної в сумі 47 232 грн 43 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп.

08 жовтня 2024 року від представника ОСОБА_1 - Мельниченка М.С. до Подільського районного суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 , тому представник позивача просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року частково задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка М.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що враховуючи складність справи, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необхідності зменшення їх загального розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Мельниченко М.С. подав апеляційну скаргу, у якій просив змінити додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року у частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем надано суду докази фактично понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, однак суд першої інстанції безпідставно з власної ініціативи зменшив розмір судових витрат позивача на правничу допомогу.

Апеляційний суд направляв на зареєстровану адресу відповідача повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Відповідач кореспонденцію суду не отримав, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач у визначений ухвалою суду строк не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 3-5 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення суду просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 20 000 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивачем до суду першої інстанції було надано копії:

договору про надання правничої допомоги від 25 січня 2024 року №289/24, пунктом 2.3.1 якого визначено обов`язок клієнта оплатити послуги бюро вартістю 20 000 грн;

квитанції про оплату юридичних послуг у розмірі 20 000 грн;

акта приймання-передачі послуг за договором №289/24.

Зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що судом першої інстанції самостійно зменшено вартість послуг до 10 000 грн.

Апеляційний суд зауважує, що конкретний склад дій адвоката, зазначений ним у заяві про ухвалення додаткового рішення, що були вчинені на виконання договору про надання правової допомоги, у випадку визначення фіксованого розміру гонорару не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару.

Надані представником позивача докази є належними та допустимими доказами понесення витрат на правову допомогу, які у встановленому законом порядку (стаття 81 ЦПК України) не спростовані відповідачем.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про ухвалення додаткового рішення на виконання вимог частини 2 статті 183 ЦПК України додано документ, що підтверджує надіслання такої заяви і доданих до неї доказів іншим учасникам справи - відповідачу, а саме: опис вкладення у цінний лист на ім`я ОСОБА_2 , поштова накладна (а.с. 69, 70).

Відповідач, який був обізнаний про порушенням позивачем питання про стягнення з нього витрат на правничу допомогу, не заявив про не співмірність розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а у суду були відсутні підстави з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення розміру заявлених судових витрат, які підтверджені належними доказами, які наявні у матеріалах справи.

За таких обставин заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та наявні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі - 20 000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року постановлене з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка М.С. необхідно задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Керуючись статтями 259, 268, 383 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича задовольнити.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішенні.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська