Справа №731/97/25
Провадження №2/731/103/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ», подану адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2025 року адвокат Руденко К.В., використовуючи засоби електронного зв`язку, діючи в інтересах позивача ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із вказаним позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору №3555 від 17 січня 2024 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 5 000 гривень, строком на 365 днів у термін до 16 січня 2025 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://kItcredit.com.ua/ та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

У свою чергу, кредитодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на обумовлених Договором умовах, шляхом здійснення переказу коштів безготівковим зарахуванням коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Натомість, усупереч умовам вказаного Кредитного договору відповідач належним чином не виконав покладених на нього боргових зобов`язань. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року, яка нарахована за період 17 січня 2024 року по 16 січня 2025 року, та становить 48 625 грн, з яких: 5 000 грн заборгованість за кредитом та 43 625 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Крім того, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у сумі - 10 000 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11 березня 2025 року. Додатково за клопотанням сторони позивача витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю.

27 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву (а.с. 68-71). Відповідно до змісту якого, відповідач заявлені позовні вимоги ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» визнає частково, наголосив, що згодний щодо наявності в нього заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі - 5 000 грн, які він отримував від ТОВ «КЛТ КРЕДИТ». При цьому, у частині заявленого позивачем розміру нарахованих відсотків заперечив. Обґрунтовує свою позицію тим, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом є завищеним та мало місце з порушенням вимог п. 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, і ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказав, що готовий у рахунок погашення наявної у нього заборгованості сплатити - 10 000 грн, що обумовлено його майновим станом. У частині вимоги щодо компенсації судових витрат, категорично заперечив. Також просив суд вирішити питання щодо можливості реструктуризації боргу.

Позивач ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 10 березня 2025 року представник позивача адвокат Руденко К.В., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства. Заявлені позивачем вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину своєї неявки до суду не повідомляв. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, 17 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3555 від 17 січня 2024 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000 грн, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п. 1.1. Договору) (а.с. 12-15).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача ОСОБА_1 на веб-сайті у мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/ та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «525845», відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Сторонами Договору обумовлено наступні істотні умови: мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%); строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів; Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб №5168-74ХХ-ХХХХ-7687, що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс Fondy або іншим способом (п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.8 Договору №3555).

У відповідності до п. 2.1.1 Договору, товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором.

Позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит (п. 2.4.1 Договору).

Зазначений договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті товариства відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію»(п. 6.1 Договору).

Аналогічним чином, відповідачем також було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року, згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року (Додаток №1) та Інформаційне повідомлення (додаток №2), положення яких узгоджуються із вказаним Кредитним договором (а.с. 16, 17).

З витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://kltcredit.com.ua/, виданого 05 лютого 2025 року ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», вбачається хронологія дій щодо укладення кредитного договору №3555 від 17 січня 2024 року, а саме створення позичальником даних по заяві на кредит, перевірку даних позичальника, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та прийняття пропозиції укласти кредитний договір, перерахування коштів на картку позичальника (а.с. 25).

Згідно з витягом зі інформаційно-телекомунікаційної системи https://kltcredit.com.ua/, виданого ТОВ «КЛТ Кредит», продемонстровано процес оформлення та створення анкети-заяви на кредит №3555 від 17 січня 2024 року ОСОБА_1 (а.с. 26).

На підтвердження пред`явлених вимог стороною позивача також було подано копію Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», затверджених наказом директора №15-03-24 від 15 березня 2024 року (а.с. 27-31).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0 від 29 серпня 2023 року та Витягом із Державного реєстру фінансових установ, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» зареєстроване як юридична особа (ідентифікаційний код юридичної особи 40076206), основний вид економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ», як фінансова компанія, здійснює свою діяльність згідно Статуту (а.с. 32, 39, 33-38).

У свою чергу, ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» належним чином виконало своє зобов`язання за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року, шляхом зарахування на вказаний відповідачем електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 коштів у сумі 5 000 грн. Зазначена обставина підтверджується копією квитанції №725836727 від 17 січня 2024 року (а.с. 18).

Поза цим, суд зважає, що факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5 000 грн у межах Кредитного договору №3555 від 17 січня 2024 року, останнім не заперечується, а навпроти визнається, про що вказується ним у заяві по суті справи. У зв`язку з цим, підстави для додаткового доведення вказаного факту відсутні, а тому і отримання від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації на підтвердження зазначених обставин не є необхідним.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав його.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Кредитний договір.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

Суд зважає, що ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним Договором виконало у повному обсязі, адже перерахувало на належний відповідачу банківський рахунок обумовлену суму кредиту, надавши фактичну можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, що фактично відповідачем визнано.

Разом з тим, всупереч обумовленим умовам Договору ОСОБА_1 не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснював належного погашення кредитної заборгованості.

Згідно з наданим ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» детальним розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року, нарахована за період із 17 січня 2024 року по 16 січня 2025 року, та становить 48 625 грн, з яких: 5 000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 43 625 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентами за користування кредитом (а.с. 19-23).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується відповідним розрахунком. Зазначені обставини дають підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими ТОВ «КЛТ КРЕДИТ».

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів.

За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність відповідної заборгованості.

При цьому, вказані вимоги відповідачем в добровільному порядку виконані не були, що фактично і стало підставою для звернення позивачем до суду з вказаним позовом.

Суд зважає, що відповідачем розрахунок вказаної вище заборгованості за Кредитним договором у частині наявності непогашеного тіла кредиту не спростований, оскільки останній будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надав, напроти у вказаній частині позов визнав, а тому, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року у сумі 5 000 грн, як тіла кредиту, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 43 625 грн, слід зазначити наступне.

Як вбачається із змісту позову та долучених розрахунків непогашена заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року у виді відсотків за користування кредитними коштами, станом на момент закінчення строку кредитування 16 січня 2025 року, становить 43 625 грн. При цьому, розмір погашеної заборгованості відповідно до поданого позивачем розрахунку становить 2 000 грн (а.с. 35, 36, 37).

Суд зважає, що нарахування позивачем заборгованості по відсотках здійснено в обумовлений Договором 365 денний період із щоденним нарахуванням відсотків за ставкою 2.5%, що становить 125 грн за одну добу.

При цьому, аналізуючи умови Кредитного договору суд бере до уваги зміст п.п. 6 п. 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У зв`язку з цим, оскільки договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5% на день, що мало місце із 23 квітня 2024 року є нікчемними.

Аналізуючи вказані доводи, максимально можливий розмір нарахованих відсотків у межах вказаного договору за підрахунками суду становить 28 350 грн (5 000х2.5х96 (за період із 17.01.2024 по 22.04.2024 включно) + (5 000х1.5х120 (за період із 23.04.2024 по 21.08.2024 включно) +(5 000х1х147 (за період із 22.08.2024 по 16.01.2024 включно).

У зв`язку з цим, зважаючи на часткове погашення відповідачем заборгованості у розмірі 2 000 грн, сума заборгованості за відсотками, яка може бути стягнена позивачем у межах вказаного кредитного договору, становить 26 350 грн (28 350 2 000).

Отже, сума заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 31 350 грн (5 000 + 26 350).

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за основним боргом та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 31 350 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позиція відповідача в частині посилань на його матеріальний стан не може бути належним правовим обґрунтуванням для зменшення суми заборгованості за Кредитним договором та сприймається судом критично.

Суд зважає, що позивачем також заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи, зокрема: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 10 000 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 47), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог 1 561,72 грн (64,47%).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Руденка К.В. та копія Довіреності від 17 вересня 2024 року щодо уповноваження адвоката Руденка К.В. представляти інтереси ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» у судах України (а.с. 42, 43);

- копія Договору №16/09/2024 про надання юридичних послуг, укладеного 16 вересня між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», як замовником, та адвокатом Руденком К.В., як виконавцем, згідно з яким останній зобов`язується надати замовнику обумовлені юридичні послуги, а той у свою чергу зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх у порядку, в строки та на умовах Договору (а.с. 40-41);

- копія витягу з реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №2 до Договору №16/09/2024 про надання юридичних послуг від 06 січня 2025 року, згідно з яким виконавець Руденко К.В. підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року на користь замовника ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», де визначено, що вартість зазначеної правової допомоги адвоката становить 10 000 грн (а.с. 45);

- копія Акту приймання-передачі наданих послуг №2 до Договору №16/09/2024 про надання юридичних послуг від 06 січня 2025 року, згідно з яким виконавець Руденко К.В. підготував позовні заяви про стягнення заборгованості з боржників замовника ТОВ «КЛТ КРЕДИТ», де визначено, що вартість зазначеної правової допомоги адвоката становить 140 000 грн (а.с. 44);

- копія платіжної інструкції №8 від 07 січня 2025 року щодо оплати ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» на користь ОСОБА_2 коштів на суму 140 000 грн, з цільовим призначенням «Згідно договору №16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року, акт №2 від 06 січня 2025 року,без ПДВ» (а.с. 46).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем до суду надано належні докази на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Разом з тим, слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року №911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин, зважаючи на відповідні заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн за надану адвокатом Руденком К.В. правову допомогу є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу у розмірі - 4 000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим, беручи до уваги часткове задоволення вказаного позову, що за підрахунками суду становить 64,47% частини задоволеного розміру майнових вимог, то сума стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача становить 4 140,52 грн, з яких 1 561,72 грн судовий збір та 2 578,80 грн витрати на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 143, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» (юридична адреса: площа Солом`янська, б. 2, прим. 04, м. Київ, 03035; код ЄДРПОУ 40076206) заборгованість за Кредитним договором №3555 від 17 січня 2024 року у розмірі 26 350 (двадцять шість тисяч триста п`ятдесят) гривень.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 561 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) гривня 72 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 80 копійок, а всього стягнути 4 140 (чотири тисячі сто сорок) гривень 52 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко