Справа № 215/1862/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

за участю секретаря судового засідання Загрибаєвої Н.В.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 512195,60 грн., посилаючись на те, що 16 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 208 116,55 грн. до 16.03.2025 року (60 місяців) під фіксовану процентну ставку - 39,90 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, згідно умов договору та тарифів позивача, виконавши всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.

У процесі кредитування за електронним зверненням Відповідача через офіційний сайт Позивача/Ініціативою Банку у зв`язку із несплатою останнім прострочених та поточних відсотків за кредитом такі відсотки у сумі 296 064,09 гривні були капіталізовані до суми кредиту (за період з 30.12.2020 року по 16.01.2023 року). Таке збільшення суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів відповідачу, що відображено у Розрахунку заборгованості у рядках «Реструктуризація» та «Капіталізація» за зазначені дати. Зазначена реструктуризація проведена дистанційно без підписання без звернення клієнта до відділення банку в період воєнного часу, направлена на зменшення фінансового навантаження на Відповідача шляхом обміну СМС повідомленнями із Відповідачем/Ініціативою Банку у порядку встановленому п. 1.5 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», затверджених Правлінням АТ «Райффайзен Банк» 16.09.2013 року.

Тобто всупереч вимогам п. 2.2. та п. 2.3. Заяви-Договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Так, в силу зазначених вище правових норм, та у зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника (за місцем реєстрації) було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто не було Зазначену вимогу направлено Позивачем за належною адресою (адресою реєстрації Відповідача) і повернуто у зв`язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, тому вважають, що відповідач був повідомлений належним чином. Станом на 27.01.2023 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором складає: 512 195,60 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі - 483 454,10 гривень; - заборгованості за відсотками у розмірі - 28 741,50 гривень, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 22 928,13 гривень.

17.07.2023 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що 16.03.2020 р. він дійсно уклав з позивачем Заяву - Договір про надання йому кредиту у розмірі 208116,55 грн. для придбання квартири. Позов визнає частково та погоджується про стягнення з нього суми 153 000 грн. як залишок по тілу кредиту. В іншій частині позов не визнає, в зв`язку з тим, що на час укладення договору він працював машиністом екскаватора і його заробітна плата на момент отримання кредиту складала 16000 грн. на місяць. Тому він був впевнений, що заробітної плати вистачить, щоб сплачувати вказаний кредит. В зв`язку з тим, що відповідач в 2020 році взяв ще кредит у ПУМБі, то повинен був сплачувати ще за інший кредит. По зазначеним причинам він не зміг сплатити черговий платіж за кредит в АТ «РайффайзенБанк», і в нього почали виникати заборгованості перед банками, і з цього приводу він вимушений був неодноразово робити реструктуризацію кредиту онлайн на сайті Райффайзен банку, проте після реструктуризації кредиту його мінімальний платіж становився лише більшим, ніж був до реструктуризації боргу. Крім цього, після початку війни в нього не стало вже підробітку і його фінансове становище погіршилось.

На теперішній час в нього взагалі немає можливості сплачувати позивачу навіть мінімальний платіж. Крім цього зазначає, що при підписанні Договору ознайомитися з умовами Договору в нього не було ніякої можливості, так як сам текст Договору був складений дрібним шрифтом і прочитати цей Договір було неможливо. Як з`ясувалось пізніше, що згідно умов Договору він повинен сплачувати банку 39,9% річних і якщо б він мав можливість прочитати цей Договір, то ніколи не став би укладати вказаний Договір на таких несправедливих умовах. Зазначає, що йому нічого не відомо про існування Правил, і при підписання ним Договору, ніхто ні про які Правила не розповідав і він ці Правила не читав і ніхто йому цих Правил не надавав для ознайомлення.

Крім цього відповідач посилається на теперішні обставини, які він не міг передбачити, а саме: війна на території України, народження трьох дітей, перебування дружини у декретній відпустці. Відповідач зазначив, що 16.06.2022 р. звертався з письмовою заявою до позивача про те, що в нього немає можливості сплачувати мінімальний платіж, який вони встановили у розмірі 16500 гр. на місяць, але безрезультатно. Також по цим всім вказаним причинам, він 16.09.2022 р. електронним зверненням звернувся до офісу президента України, який переадресував його звернення у Національний банк України, але все це не дало результату. Тому вважає, що банк протизаконно нарахував йому борги за час воєнного стану. 13.02.2023 р. він звертався до позивача з письмовою заявою про те, що він не має можливості сплачувати встановлений ними мінімальний платіж у розмірі 14500 грн./ який зараз складає - 16500 грн. на місяць.

Таким чином, відповідач позов визнає частково, залишок по тілу кредиту в сумі 153 000 грн., в іншій частині позову просить суд відмовити та розглядати справу за його відсутністю.

На підтвердження своїх заперечень у відзиві на Позов відповідачем надано наступні письмові докази: копія заяви-Договору про відкриття рахунку та надання кредиту (а.с.50), копія Графіку погашення Кредиту (а.с. 51-52), копія свідоцтва про шлюб (а.с. 53), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.54-56), копія посвідчення багатодітної сім`ї (а.с. 57), копія заяви відповідача від 16.06.2022 року про неможливість здійснення виплат по кредиту (а.с.58), та копія тексту (яка нікому не адресована) про неможливість здійснення виплат по кредиту (а.с.59), копія відповіді від Національного банку України на електронне звернення відповідача (а.с.60-61).

Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що копію позовної заяви не отримував, що підтверджується Довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення листа від 26.06.2023 року, в зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 66). Але за весь час розгляду справи, відповідач не звертався до суду ані для ознайомлення з матеріалами справи, ані для отримання копії позовної заяви та додатків до неї в суді, надавши крім цього заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.64).

19.09.2023 року Позивач надав Відповідь на Відзив відповідача на позовну заяву. Позивач вважає Відзив необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав (а.с.63-80).

Позивач вважає, що Відповідач у Відзиві основною підставою для відмови в задоволенні позову АТ «Райффазайзен Банк» про стягнення заборгованості, зазначає його тяжке фінансово-матеріальне становище (втрата заробітку, перебування дружини в декретній відпустці, витрати по догляду за дітьми, введенням воєнного стану у країні та ін.), але відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Окрім того, відповідач не надає доказів наявності чи відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредитора. При цьому, відповідно до п. 4.1.1. Кредитного договору Позичальник засвідчив, що він має відповідний фінансовий стан і володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених Заявою-Договором зобов`язань.

Крім цього у Відзиві на позов відповідач стверджує, що йому не було відомо розмір відсоткової ставки 39,90% річних, оскільки кредитний договір складений дрібним шрифтом. На спростування даних тверджень позивач зазначає, що згідно умов п.2.1. Кредитного договору, сторони встановили, що проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником Кредитору у вкладі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої пунктом 1.2.3. пункту 1.2. Заяви-Договору.

Відповідно до п. 1.2.3 Кредитного договору сторонами погоджено, що процентна ставка фіксована і становить 39,90 % (Тридцять дев`ять цілих 9 десятих) процентів річних. Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування Кредитом, починаючи з дня надання Кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту Операційного дня (У разі надання Кредиту після факт/факт). закінчення Операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Відповідно до умов п. 2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов?язався здійснювати погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1. пункту 3.5. Статті 3 Розділу 6. Правил.

Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті Кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену підпунктом 1.2.4. пункту 1.2. Заяви-Договору. Якщо дата сплати ануїтетного платежу, не є Робочим днем, ануїтетний платіж має бути сплачений Клієнтом не пізніше останнього Робочого дня, що передує Даті сплати ануїтетного платежу (п. 2.3. Кредитного договору). У зв`язку із чим твердження Відповідача про не повідомлення його про відсоткову ставку не заслуговують на увагу та спростовуються текстом Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» N? 014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року, в т.ч п. п. 1.2.3.

Крім того, позивач стверджує, що будь-яких звернень від Відповідача щодо нерозуміння сум, що підлягають до сплати, в тому числі процентів, або заперечень/зауважень щодо руху коштів на адресу Позивача не надходило. Із виписки руху коштів, яка наявна в матеріалах справи та є первинним документом, а також із наданого розрахунку заборгованості за укладеним із відповідачем слідує, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти, здійснював відповідні фінансові операції, та частково виконував обов`язок щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними. Характер платежів здійснюваних Відповідачем дає підстави дійти висновку, що Відповідач був достеменно обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості, переконливо указують на те, що ОСОБА_1 діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі та які були прийняті ним. Додатково слід зазначити, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Щодо реструктуризації боргу Відповідача шляхом капіталізації заборгованості (збільшення суми кредиту, яке не супроводжується видачею кредитних коштів) то вона була проведена за заявами самого клієнта на підставі поданої Клієнтом на Сайті Банку заяви, яка є акцептом оферти Банку про зміну умов кредиту. Підтвердженням зміни умов Кредиту є направлення Банком Клієнту СМС-повідомлення із зміненими умовами Кредиту.

Таким чином, позивач вважає, що у задоволенні Відзиву відповідача на позовну заяву про стягнення заборгованості, яка виникла за заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року потрібно відмовити.

08.09.2023 року копія Відповіді на Відзив направлена позивачем на адресу реєстрації відповідача (вул. Черкасова, 28/101, Дніпропетровська область, Криворізький район, місто Кривий Ріг) рекомендованим листом, пріоритетним з повідомленням про вручення №5268 (а.с.80).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 16 березня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року (а.с.8-12). На виконання умов кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 208 116,55 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку позичальника за періоди з 16.03.2020 по 16.01.2023.(а.с. 13-19), та останнім не заперечується. Строк кредиту 60 місяців, тобто до 16.03.2025 року під фіксовану процентну ставку - 39,90 % річних.

Однак Позичальник повернув кредит лише частково, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками по рахункам Позичальника. Останнє погашення тіла кредиту Позичальник здійснив 16.01.2023 року (а.с.19) та, починаючи з лютого 2023 року, припинив виконувати свої зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 27.01.2023 року у Позичальника перед Банком виник борг по поверненню грошових коштів за кредитним договором в сумі 512 195,60 грн.

Крім того Позичальник не сплачував нараховані йому Банком відсотки за користуванням кредитними коштами, передбачені графіком погашення кредиту - кредит та проценти за його користування (а.с. 12), внаслідок чого прострочена заборгованість за відсотками станом на 27.01.2023 року складає 28741,50 грн. (а.с. 7).

Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.01.2023 р. становить 512 195,60 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 483454 гривень; - заборгованості за нарахованими відсотками - 28741,50 гривень, в т.ч прострочена заборгованість за відсотками - 22298,13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року (а.с.6).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором позивач, керуючись передбаченим пунктом 1.4 Кредитного договору правом вимоги дострокового повернення заборгованості по договору та ст.ст. 625, 1050 ЦК України, 30.01.2023 року звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі разом зі сплатою процентів за договором № 014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року (лист № 114/5-К-284848), в якому вимагав погасити усю заборгованість за кредитним договором у строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, зокрема просив погасити в повному обсязі суму кредиту разом зі сплатою процентів в сумі 512 195,60 грн. заборгованості по кредиту (а.с. 20).

Зазначена вимога була направлена Банком 08.02.2023 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується відповідним списком вимоги, сформованим АТ «Укрпошта» про направлення рекомендованого листа з позначкою «пріоритетне, з повідомленням про вручення» (а.с.21) та відміткою трекінгу з № 145 про те, що зазначений лист-вимога не вручений під час доставки та повернутий за зворотною адресою з причин «Закінченням терміну зберігання» (а.с. 24).

Однак ОСОБА_1 вимоги Банку не задовольнив, заборгованість за кредитним договором не сплатив, що і стало підставою для звернення у квітні 2023 року Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту за кредитним договором, яка станом на 27.01.2023 р. становить 512 195,60 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом - 483454 гривень; - заборгованості за нарахованими відсотками - 28741,50 гривень, в т.ч прострочена заборгованість за відсотками - 22298,13 грн.

Договір в силу приписів ст.638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву щодо дрібного тексту Заяви-Договору, в зв`язку з чим йому не було відомо про розмір відсоткової ставки 39,90%, суд не бери до уваги, в зв`язку з тим, що відповідач під особистий підпис був ознайомлений також і з Графіком погашення кредиту, в якому чітко зазначені суми процентної ставки, передбаченої п.п. 1.2.3. пункту 1.2. Заяви-Договору. Також із виписки руху коштів, яка наявна в матеріалах справи, слідує, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, здійснював відповідні фінансові операції, частково виконував обов`язок щодо повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування ними.

Згідно ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав зокрема про те, що в нього тяжке матеріальне становище, в зв`язку з чим він неодноразово звертався до банку щодо реструктуризації боргу, але остання реструктуризація боргу відбулась без його згоди.

Проте судом встановлено, що у процесі кредитування за електронним зверненням відповідача через офіційний сайт Позивача, та у зв`язку з несплатою відповідачем прострочених та поточних відсотків за кредитом, позивач за період з 30.12.2020 року по 16.01.2023 року, реструктурізував такі відсотки до суми кредиту в сумі 296 064,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.01.2023 року (а.с.6). Згідно п.1.5. розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «РайффайзенБанк», Банк має право проводити реструктуризацію зобов`язань Клієнта за кредитом (а.с.25-28).

Реструктуризация проводилась банком відповідно до внутрішніх документів Банку з урахуванням рівня платоспроможності та кредитоспроможності Клієнта, стану виконання клієнтом визначених Заявою зобов`язань за кредитом. Також цими Правилами визначено, що реструктуризація може бути здійснена банком без підписання між банком та клієнтом додаткових договорів/угод до Заяви.

Про проведення зазначеної реструктуризації/капіталізації Відповідач був проінформований СМС-повідомленнями, що підтверджується переліком СМС-повідомлень із програмного забезпечення банку, які направлялися відповідачу на номер моб.телефону НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.71-72) та довідкою наданою позивачем про звернення відповідача до Банку із заявкою про проведення реструктуризації за кредитним договором №014/380805/82/854356 від 16.03.2020 року (а.с. 74).

У відзиві на позов відповідач також стверджує, що йому нічого не було відомо про існування Правил, та при підписанні ним Договору, з Правилами його не ознайомили.

Суд встановив, що, відповідно до п. 8 Заяви-Договору, Клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою-Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Поточних рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору відповідач підтверджує, що відносини Сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6. Правил так само, як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом.

Таким чином, ствердження відповідача про те, що йому не було відомо про існування Правил та що він не був з ними ознайомлений при підписанні Договору, є безпідставним. З матеріалів справи встановлено, що відповідач власним підписом у Заяві-Договорі підтвердив факт ознайомлення з чинною редакцією Правил, визнав їх обов`язковість та погодився дотримуватись їхніх положень. Крім того, умовами Договору передбачено, що Правила є його невід`ємною частиною, а їх дія поширюється на правовідносини Сторін так само, якби вони були підписані відповідачем особисто. Відтак, посилання відповідача на необізнаність із Правилами не спростовує його обов`язку виконувати їхні положення, а є спробою уникнення договірних зобов`язань без належних правових підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Положенням ст.1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1.4. Заяви-Договору передбачено, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил обставин Дефолту, Банк має право відмовити Клієнту в наданні Кредиту (з припиненням зобов`язання Банка надати Кредит) та/або вимагати дострокового виконання Клієнтом зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, сплату Процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє Клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, Клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомлені Банка.

Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовної заяви.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 7682,93 грн. судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 614, 624, 625, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1052 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 83, 137, 141, 259, 263-265, 274, 277 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, будинок 4-А () з ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 ) - 512 195 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: - 483 454 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом; - 28 741 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, а також 7682 грн. 93 коп. судового збору, а всього - 519 878 грн. 53 коп..

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 17.03.2025 року.

Суддя: