Справа № 683/1042/25
У Х В А Л А
09 квітня 2025 року м. Старокостянтинів
Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., ознайомившись з матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області про оголошення особи померлою,
08 квітня 2025 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся в суд із заявою про оголошення особи померлою.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 року справу за вказаною заявою передано для розгляду судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговому О.М.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків, з огляду на наступне.
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява, заява за формою та змістом повинна відповідати, статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.
Статтею 306 ЦПК України, передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. До заяви не додано жодного документа, який би посвідчував особу, яку заявник просить оголосити померлою,та підтверджував їх родинні відносини.
За правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина.
Згідно частин 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом за участю заявника і заінтересованих осіб, з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
При визначенні кола заінтересованих осіб слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про оголошення особи померлою.
Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.
Підставою оголошення фізичної особи померлою є презумпція її смерті.
Визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення усіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи.
Підставами для визнання фізичної особи померлою є сукупність юридичних фактів, до яких включаються:
- відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання. При цьому слід мати на увазі, що у фізичної особи може бути декілька місць проживання, тому відповідні дані повинні перевірятись за всіма відомими місцями проживання цієї особи;
- відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості.
Встановлення цих обставин відбувається шляхом надіслання запитів до житлово-експлуатаційних організацій, органів внутрішніх справ, органів місцевого самоврядування, за останнім місцем проживання відсутнього.
- сплив трирічного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи.
- наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи померлої.
При зверненні до суду заявником не зазначено обставини, що вказують безпосередньо на наявність підстав вважати фізичну особу померлою, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У заяві не вказано конкретних фактів, що дали б підстави вважати особу померлою. Крім того, у заяві не зазначено, які саме заходи вживалися для визначення місця проживання чи перебування, ОСОБА_2 , не додано жодних доказів про такі заходи.
Не вказано також чи заводилася розшукова справа відносно ОСОБА_2 , інформація щодо здійснення заявником будь-яких дій щодо розшуку ОСОБА_2 відсутня .
Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Системний аналіз ч. 1 ст.46, ст.47 ЦК України, ч. 1 ст. 306 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Таким чином, заявнику слід надати відомості щодо звернення заявника до правоохоронних органів з заявою щодо розшуку та відомості, які ним отримані; відомості про заходи, які вживалися особисто заявником для визначення місця перебування ОСОБА_2 , будь-які дані, які б підтверджували особу ОСОБА_2 , родинні відносини заявника з ОСОБА_2 .
При цьому, за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (ч.2 ст.47 ЦК України).
Виходячи з цього, заінтересованими особами у даній справі мають бути усі спадкоємці особи, якщо вони є, чи відповідна територіальна громада.
У заяві не визначено всіх зацікавлених осіб, а саме: спадкоємців майна померлого (у випадку наявності), так як заявник у поданій заяві, вказує на те, що однією з основних підстав звернення до суду про оголошення ОСОБА_2 , померлим є вирішення питань, пов`язаних з метою оформлення спадщини.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
З огляду на те, що вказані обставини мають значення для правильного вирішення справи, вважаю, що заяву про оголошення фізичної особи померлою слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків.
Відповідно до ст.185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.185, 260, 261, 353 ЦПК України, -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області про оголошення особи померлою - залишити без руху.
Встановити заявнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви зазначені в мотивувальній частині даної ухвали.
У разі невиконання зазначених вимог у строк, встановлений судом, заява буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: