Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2025 р. Справа № 608/404/25

Номер провадження2/608/350/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак оформити спадкові праві вона не може, оскільки дружина померлого ОСОБА_2 теж вважається спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняли спадщину в силу ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України. У зв`язку із наведеним, приватним нотаріусом було рекомендовано звернутися в суд для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно в цілому.

Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Калінніков М. О. в підготовче засідання не з`явилися. Адвокат Калінніков М. О. подав письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності та визнання позову.

Оскільки, відповідач визнає позов, тому суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні, що відповідає вимогам ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, врахувавши думку учасників процесу, які не з`явилися в підготовче судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

За положеннями ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права, у встановленому законодавством України порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , актовий запис №35, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2024.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 04.11.1969, яке зареєстроване в Чортківському МБТІ у реєстрову книгу за №19 за №2938 від 14.02.1994.

Згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 не заведено. Заповіт спадкодавець не залишав.

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований на день смерті з дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_1 .

В лютому 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г. Я. з приводу оформлення спадщини в цілому на вище зазначене майно. Проте, в оформленні за позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на спадкове майно було відмовлено через те, що дружина померлого ОСОБА_2 теж вважається спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняли спадщину в силу ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України. У зв`язку із наведеним, державним нотаріусом було рекомендовано звернутися в суд для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно в цілому, що підтверджується листом №62/02-16 від 14.02.2025.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідач ОСОБА_2 не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки в дійсності не проживала з останнім на день його смерті, однак була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою. ОСОБА_2 з жовтня 2023 року за місцем реєстрації не проживає.

З правового аналізу ст.ст. 1268-1269 ЦК України вбачається, що особа вважається такою що прийняла спадщину, якщо вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, визначальним є саме факт проживання спадкоємця з спадкодавцем, а не факт реєстрації місця проживання спадкоємця з спадкодавцем.

З даного приводу Верховний Суд неодноразово констатував, зокрема у постанові від 19.05.2021 року (справа № 937/10434/19-ц), що відповідно до ст. 1268 ЦК України, будь - яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Разом з тим, державна реєстрація спадкоємця у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

Крім того, відповідач не бажає успадковувати 1/2 частину житлового будинку, яка є спадковим майном, після смерті чоловіка. Позивач навпаки зацікавлений у тому, щоб успадкувати спадкове майно в цілому. Оформлення позивачем свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті батька на 1/2 частину житлового будинку не дозволить їй безперешкодно розпоряджатися майном, оскільки решта частин спадкового майна відповідачем не буде оформлена, що порушуватиме право позивача на вільне розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.182 Цивільного кодексу України право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали, спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п.4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядку) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкуваннях судам було звернуто увагу на наступне. Згідно п.3.1 даного Листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Так, постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16- ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) та ін.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавця та задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності за позивачем на вказане майно.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідач позов визнав у підготовчому судовому засіданні, тому на виконання вимог закону, суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

На підставі ст. ст. 25, 30, 346, 1222, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 142, 200, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 46000, бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 50 відсотків судового збору за квитанцією АТ «ПУМБ» № Q8UU-7M71-6K2E від 20.02.2025 на суму 2410,60 гривень, що становить 1205 (одну тисячу двісті п`ять) гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з оригіналом

Суддя:/підпис/

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/404/25.

Рішення набирає законної сили « » 2025 р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: