УХВАЛА

17 березня 2025 року

м. Київ

справа № 365/480/22

провадження № 61-1708ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2025 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: подання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження, сплати судового збору, зазначення відомостей про наявність електронного кабінету.

Також цією ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Електронний екземпляр зазначеної ухвали доставлений ОСОБА_1 до електронного кабінету у системі «Електронний суд».

Відповідно до повідомлення про доставлення електронного листа електронний екземпляр ухвали доставлений ОСОБА_1 до його електронного кабінету 14 лютого 2025 року о 23:20:13 годині, отже вважається доставленим 15 лютого 2025 року.

За змістом пункту 111 Розділу V «Перехідні положення» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, особа, яка використовує підсистему «Електронний суд», самостійно несе відповідальність за свій електронний кабінет, направлені їй копії судових рішень вважаються отриманими, про що Суду стає відомо з повідомлення про доставлення електронного листа.

04 березня 2025 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додано докази сплати судового збору за подання касаційної скарги.

05 березня 2025 року на електронну пошту Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1

07 березня 2025 року, через засоби поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка аналогічна за змістом заяві направленій на електронну пошту суду.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали на відповідність вимогам частини другої статті 392 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги усунуто не у повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Матеріали, які надійшли на усунення недоліків не містять уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження згідно частини другої статті 389 ЦПК України.

Посилання у первісній касаційній скарзі та у заявах, які надійшли на усунення недоліків, на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, без зазначення наявності підстав, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд роз`яснює заявнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що коректне зазначення підстав касаційного оскарження та їх належне обґрунтування є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яке необхідне для вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Також, ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали суду від 12 лютого 2025 року, оскільки у порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, ним не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Крім того у поданих заявах, які надійшли на усунення недоліків, ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника до суддів та судової влади загалом, а також надає зневажливу оцінку процесуальних дій та рішень у справі, яка не стосується прав, свобод та інтересів позивача, є виявом очевидної неповаги та не спрямована на ефективний захист його прав, свобод та інтересів, а тому суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Такий виклад касаційної скарги є виявом неповаги до суду.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги та не виконав у повному обсязі вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо її форми і змісту, така скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров