УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/208/25

19 березня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Зберун К.Ф.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд судового наказу № 564/208/25, виданого Костопільським районним судом Рівненської області 20.01.2025 року за заявою ОСОБА_2 про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що зазначений судовий наказ підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, у зв`язку з наявністю істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зокрема, стягувачем при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу надано довідку про реєстрацію за місцем його проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого суд дійшов висновку, що вони перебувають на його утриманні.

Надані стягувачем відомості не відповідають дійсності, оскільки неповнолітня дочка ОСОБА_5 на час видачі судового наказу фактично проживала разом із нею та перебувала на її утриманні.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у заяві про перегляд судового наказу. Крім того, пояснила, що її неповнолітня дочка ОСОБА_5 з 17.08.2023 року проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, малолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із батьком ОСОБА_2 . Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання та матеріального забезпечення дітей.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, свідка ОСОБА_3 та дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає за вірне у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Судом встановлено, що 20 січня 2025 року Костопільським районним судом Рівненської області видано судовий наказ № 564/208/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою начальника відділу Костопільського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.01.2025 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 564/208/25 від 20.01.2025 р.

Із акту про фактичне місце проживання особи від 24 січня 2025 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що після розлучення батьків, із 17.08.2023 року проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. За місцем проживання батька ОСОБА_2 , що по АДРЕСА_2 , значиться лише зареєстрованою. Її молодша сестра ОСОБА_6 залишилася проживати разом із батьком.

Звертаючись до суду з даною заявою та обґрунтовуючи її, заявник фактично не погоджується із стягненням з неї аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 1статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини 1статті 161 ЦПК України).

Частинами 7 і 8 статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Необхідними умовами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно правової позиції, викладеної в ухвалі від 28.11.2023 року Верховного Суду України по справі № 466/2469/23, за змістом наведених правових норм обов`язковими умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Суди повинні розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають такі обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні.

Аналогічні правові висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 359/3012/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 264/1739/18, від 17 березня 2023 року у справі № 761/36042/20.

Як встановлено в судовому засіданні, обставини, що досліджувались судом при розгляді справи, дійсно не були відомі суду при розгляді заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу, оскільки судовий наказ виносився суддею одноособово, без виклику стягувача і боржника, що відповідає приписам ЦПК України. В обгрунтування заявлених вимог стягувачем було надано суду довідку № 52/09-06 про зареєстрованих у житловому будинку за місцем його проживання осіб, зокрема двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наданий заявником до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами акт про фактичне місце проживання особи від 24.01.2025 року вказує на те, що неповнолітня дочка сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 . Однак, зазначений акт не є доказом постійноого проживання дитини разом із матір`ю на час видачі судового наказу.

Разом із тим, на час розгляду справи заявнику було про місце проживання та реєстрації її неповнолітніх дітей.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2024 року у справі № 334/6285/23 викладено висновок про те, що "тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин". Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

У постанові від 17 березня 2023 року у справі № 761/36042/20 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви боржника про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, оскільки «наявність невирішеного спору щодо місця проживання дітей та факт проживання на час видання судового наказу другої дитини з матір`ю не є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, а можуть бути підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів; наведені боржником обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та відповідно не дають підстав для скасування судового наказу».

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції правильно керувався тим, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Схожі висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 10 травня 2024 року у справі № 464/2277/23 (провадження № 61-1569св24), від 29 серпня 2024 року у справі № 589/2165/23 (провадження № 61-9706св24), від 17 квітня 2024 року у справі № 694/1425/22 (провадження № 61-12724св23).

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За наведених обставин суд вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Зазначені обставини були відомі сторонам на момент видачі судового наказу. Крім того, із заявлених вимог вбачається, що між сторонами виник спір щодо участі кожного з батьків в утриманні неповнолітніх дітей, визначенні їх місця проживання. Суд також звертає увагу заявника на те, що належним способом захисту у цьому випадку є звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, припинення їх стягнення чи стягнення безпідставно збережених коштів в рахунок сплати аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258-261, 423, 429 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Повний текст ухвали складено 19 березня 2025 року.

Суддя: Р. М. Снітчук