Справа № 953/2436/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради, Державна інспекція архітектури та містобудування про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_4 , звернулась у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ХМР Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю ХМР, в якому просить визнати дії ОСОБА_3 та працівників Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо підготовки від та реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р., який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме реконструкцію квартири АДРЕСА_1 протиправними та скасувати Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р.Зобов`язати ОСОБА_2 замовити та отримати нову технічну інвентаризацію квартири АДРЕСА_1 , без врахування у технічних характеристиках квартири та плани квартири балкону 8 кв.м., з подальшим внесенням відповідних змін у державному реєстрі речових прав.Зобов`язати власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні балкону 8 кв. м, що знаходиться вздовж стінки квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 , шляхом відновлення за власний рахунок становища, яке існувало до порушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . Згідно з технічною інвентаризацією: інвентаризаційна справа №208686, реєстр. №П-2-28504 квартира АДРЕСА_2 .

Однак сусіди з іншого під`їзду, як з`ясувалося з квартири АДРЕСА_4 , не санкціоновано користуються її балконом та заблокували їй вихід на балкон , встановивши на балконні двері грати, чим порушити її права, як власника.

На підтвердження правомірності своїх дій відповідачі надають Декларацію від 09.06.2017р. про готовність до експлуатації квартири АДРЕСА_1 .

З декларації про готовність до експлуатації вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 зроблено реконструкцію, замовником є ОСОБА_3 , яка на момент реконструкції була власником вищезазначеної квартири. Проте яку саме реконструкцію проведено було нею в декларації не зазначено.

Однак згідно з висновком комісійного експертного будівельно-технічного дослідження №11053 від 25.11.2020р. - балкон, розташований вздовж зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_2 , документально і з технічної точки зору належить квартирі АДРЕСА_3 .

З цього виходить, що і з технічної точки зору і з правових підстав балкон належить їй, а ОСОБА_3 незаконно заволоділа балконом квартири АДРЕСА_2 та заблокувала їй можливість користуватися ним.

У Декларації про готовність об`єкту до експлуатації ОСОБА_3 у п. 7 значила, що вона відповідальною за виконання усіх видів робіт з реконструкції, крім того, ОСОБА_3 засвідчила, що їй відомо, що за подання не в повному обсязі недостовірних даних, зазначених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації встановлена відповідальність відповідно до закону.

Отже, відповідальність за загородження балконного виходу з квартири АДРЕСА_2 , тобто повне заволодіння балконом, нехтуючи будівельними та протипожежними правилами безпеки, несе ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка як новий власник допускає подальше порушення її прав.

Відповідач ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала. Проте надала заяву про застосування строків позовної давності де зазначила, що даний спір виник з приводу права власності на балкон між власниками кв. АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .

Відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_4 , за АДРЕСА_7 , 04.05.2017р., проведена ще у травні 2017 року, вона надала до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, заяву на дозвіл з проведення робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , і лише після отримання цього дозволу вона розпочала будівництво спірного балкону.

Таким чином, право власності на спірний балкон вона набула безпосередньо 09 червня 2017р., тобто в дату отримання нею Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р.

Позивачка, протягом кількох місяців, спостерігала за будівництвом спірного балкону, але з невідомих причин, не заявляла про порушення свого права. Із даним позовом позивачка звернулась до суду у січні 2021р., зі спливу трьох річного о строку, що є підставою для відмови в задоволені позову.

Відповідач Харківська міська рада у поданому відзиві, проти заявлених вимог заперечувала, у зв`язку із недоведеністю заявлених вимог, неналежного способу захисту.

Відповідач - Державна інспекція архітектури та містобудування, у поданому відзиві просила в задоволені позову відмовити, внаслідок неналежного способу захисту. В обґрунтування заперечень зазначила, що перевірка Декларації про готовість об`єкта до експлуатації проводиться відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23 травня 2011 р. № 553, протягом трьох місяців з дня подання документів. Враховуючи, що оскаржувана декларація зареєстрована 09.06.2017р., перевірка достовірності даних у них та розгляд питання, щодо її скасування в Порядку №461, є неможлива.

Відповідач - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, повідомлялась судом шляхом направлення повісток за місцем її зареєстрованого місця проживання.

Ухвалами суду було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, витребувані докази, замінений відповідач, справа призначена до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, проте підстави передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду відсутні.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що , ОСОБА_4 придбала 17.12.2012р. на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 74,2 кв.м.

Договір купівлі-продажу квартири посвідчено 17.12.2012 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гугель A.C., реєстр. №3087.

Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту від 26.12.2012р. виконаного Харківське міське бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_3 складає загальну площу 74,2 кв.м. та обладнана балконом.

За даними інвентаризаційної справи квартира АДРЕСА_2 була приватизована первинними власниками 23.08.2001р., про що свідчить свідоцтва. Загальна площа квартири, зазначена у свідоцтві 74,2 кв.м.

За даними інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_8 , вбачається, що вона була приватизована ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло 19.12.2007р. та її площа на момент приватизації складала 30,1 кв.м.

21.12.2007р. квартира АДРЕСА_8 за договором була продана ОСОБА_8 , площа квартири склала 30,1 кв.м.

28.12.2007р. квартира АДРЕСА_8 за договором була продана ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , площа квартири склала 30,1 кв.м.

Подальший перехід права власності на квартиру 5А матеріали інвентаризаційної справи не містять, проте зі наданих документів вбачається, що в подальшому на підставі договору від 2017р. та ухвали суду від 2015р. ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_8 в цілому.

09.06.2017р. Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта, а саме квартири АДРЕСА_1 , після проведеної реконструкції. Внаслідок реконструкції загальна площа квартири стала 130,9 кв.м.

Згідно наданих договорів від 2020 року квартира АДРЕСА_8 спочатку була подарована ОСОБА_3 - ОСОБА_10 , а в подальшому ОСОБА_10 на підставі договору дарування, подарував квартиру АДРЕСА_9 .

У вказаних договорах загальна площа квартири складає 130,9 кв.м.

На час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 , яка розташована в сусідньому із позивачем під`їзді, також як і квартира позивача на 3-ому поверсі, належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 28.04.2020 року , укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме мано.

За даними реєстру територіальних громад м.Харкова ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 по теперішній час.

Спірний у даній справі є балкон розташований на 3 поверсі будинку АДРЕСА_10 .

Згідно висновку комісійного експертного будівельно-технічного дослідження №11053 від 25.11.2020р, проведеного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса балкон, розташований вздовж зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_2 , документально і з технічної точки зору належить квартирі АДРЕСА_3 .

В експертному висновку зазначено, що балкон розташований вздовж зовнішньої стіни, яка огороджує житлову кімнату 5 квартири АДРЕСА_2 площею 16,0 кв.м. Вихід на балкон здійснюється із житлової кімнати 5 через балконний дверний отвір у зовнішній стіні.

За наданими фотознімками встановлено, що балкон являє собою плиту, виступаючу за площину зовнішньої стіни будинку. Розміри плити балкону: ширина -2,0 м, довжина - 4,0 м. Балкон обгороджено ґратчастими перилами, улаштовано підлогу із керамічної плитки.

Балкон по довжині розташовано між зовнішніми стінами прибудов, які належать суміжним квартирам. З одного торця балкону стіна прибудови глуха, без дверних отворів. З другого торця балкону у зовнішній стіні примикаючої прибудови улаштовано дверний отвір, через який власники цієї квартири мають доступ на балкон. Необхідно вказати, що вказана квартира розташована в сусідньому під`їзді і, виходячи з об`ємно-планувального рішення будинку, досліджуваний балкон, з технічної точки зору, не відноситься до складу цієї квартири.

Згідно з наданими фотознімками і за інформацією заявника з`ясовано, що власники квартири із сусіднього під`їзду несанкціоновано користуються балконом, заблокували вихід на балкон власникам квартири АДРЕСА_2 , встановивши на балконні двері грати.

Встановлення грат унеможливлює використання власниками квартири АДРЕСА_2 свого балкону за призначенням відповідно до п. 3.20 ДБН В.2.2-15:2019 [4.3], перешкоджають природному освітленню житлової кімнати 5 (п.10.4 ДБН .2.2-15:2019 [4.3], провітрюванню (п.10.6 ДБН В.2.2-15:2019 [4.3], користуванню балкону в якості другого евакуаційного виходу з квартири згідно з вимогами п.7.3.18 ДБН В.1.1-7:2016 [4.4].

Додатком до експертного дослідження ідуть фотознімки із підтвердженням встановлення грат, які обмежують доступ позивача на балкон.

Пунктом 3.20 Житлові будники. Основні положення ДБН В.2.2-15:2019 передбачено, що основні положення відкриті до зовнішнього простору приміщення (балкони, лоджії, тераси), які розташовані в неопалюваному об`ємі квартири (будинку) і призначені для сезонного використання.

П.10.4 природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, вхідні тамбури до будинків, сходові клітки і загальні коридори у житлових будинках коридорного типу, а також приміщення громадського призначення в гуртожитках і житлових будинках для осіб літнього віку і осіб з інвалідністю. Відношення площі світлових прорізів житлових кімнат і кухонь до площі підлоги цих приміщень слід приймати не менше ніж 1:8. Для мансардних поверхів зі світловими прорізами в площині похилих огороджувальних конструкцій не менше ніж 1:10. Уточнення геометричних параметрів світлових прорізів слід провадити на підставі розрахунку коефіцієнта природної освітленості згідно з ДБН В.2.5-28. У житлових приміщеннях житлового будинку допускається використання інженерно-технічних засобів (регульовані світлодіодні джерела освітлення з природним спектром випромінювання, світловоди, дзеркала тощо) для компенсації недостатності природного освітлення і інсоляції, але не більше ніж 20% від нормованих величин.

Допускається проектувати без природного освітлення:

а) кухні-ніші за умови їх обладнання електроплитами і влаштування примусової витяжної вентиляції;

б) позаквартирні поверхові коридори у будинках секційного типу з центрально розташованим

сходово-ліфтовим вузлом;

в) тамбури в одноквартирних і зблокованих житлових будинках, а також такі, що ведуть

безпосередньо до квартири;

г) внутрішньоквартирні сходи і сходові клітки одноквартирних і зблокованих будинків.

П. 10.6 приміщення, що мають природне освітлення, повинні бути забезпечені провітрюванням через стулки вікон, кватирки або інші пристрої відповідно до 7.32.

Пунктом 7.3.18 Пожежна безпека об`єктів будівництва, Загальні вимоги ДБН В.1.1-7:2016 передбачено, що у житлових будинках секційного типу із ходовими клітками типу СК2 слід передбачати у кожній квартирі , розташованій вище першого поверху, вихід на відкритий балкон (лоджію) із суцільним простінком не менше ніж 1,2 м. від торця балкону (лоджії) до віконного (дверного) прорізу, або не менш ніж 1,6 м.- між заскленими прорізами, що виходять н балкон (лоджію) .

Згідно заяви ОСОБА_3 про застосування строків давності вона визнає, що спірним балконом користується вона і реконструювала його, під час реконструкції квартири АДРЕСА_8 , з травня по червень 2017р.

З урахуванням висновків проведеної експертизи та фактичних обставин зазначених ОСОБА_3 у заяві про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновків про порушення прав позивача, щодо користування балконом, порушення природного освітлення, провітрювання, саме власником квартири АДРЕСА_1 .

Доказів того, що за ОСОБА_2 зареєстрований на праві власності спірний балкон, суду не надано.

Проте як свідчать матеріали інвентаризаційної справи, технічного паспорту та висновку експертизи - спірний балкон є частиною квартири позивача, право власності за якою є зареєстроване в установленому законом порядку.

Наданий відповідачем поетажний план будівлі А-3 по АДРЕСА_10 та АДРЕСА_11 , висновків експертизи не спростовує та не підтверджують належність відповідачам спірного балкону.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

В даному випадку саме відповідач ОСОБА_2 , як власник квартири АДРЕСА_8 , створює перешкоди у користуванні власністю позивача, тому порушені права позивача підлягають захисту, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати встановлені грати, які блокують вихід ОСОБА_4 , на балкон та закласти дверний отвір на балкон, який розміщений із сусіднього під`їзду по АДРЕСА_10 , що є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Підстав для застосування строку позовної давності, суд не вбачає.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку усунення перешкод в користуванні майном, слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити протягом усього часу тривання порушення прав власника. Тобто позовна давність на вимоги за негаторним позовом не поширюється, оскільки порушення є «триваючим».

Щодо позовних вимог про визнання дій ОСОБА_3 та працівників Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради щодо підготовки та реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р., який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме реконструкцію квартири АДРЕСА_1 протиправними та скасувати, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (в редакції 2017 року), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону №3038-VI).

Згідно частини 9 статті 39 Закону №3038-VI, зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч.10 ст.39 Закону №3038-VI ).

Відповідно до частини 2 статті 39-1 Закону №3038-VI у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 26 Закону №3038-VІ завершальним етапом будівництва об`єкту містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

З моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності на квартиру , що була утворена у результаті проведеної реконструкції, декларація про готовність об`єкта до експлуатації новоствореного об`єкта містобудування, також вичерпала свою дію.

Тобто оскарження дій, щодо підготовки та реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017р. та скасування такої декларації, не є ефективним способом захисту порушених прав позивача на балкон та не призведе до відновлення порушеного права.

Крім того, доказів того, що внаслідок реконструкція квартири АДРЕСА_8 , яка була проведена ОСОБА_3 на підставі Декларацій, за нею зареєстровано право власності на спірний балкон, суду не надано.

Щодо зобов`язання відповідача ОСОБА_2 замовити та отримати нову технічну документацію, суд зазначає наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

За положенням ч.1, ч.2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 39-3 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна - це комплекс робіт з метою визначення складу, фактичної площі, об`єму, технічного стану та/або визначення змін зазначених характеристик за певний період часу із виготовленням відповідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність", в тому числі на підставі судового рішення.

Отже, технічна інвентаризація може бути проведена на підставі рішення суду відповідальним виконавцем окремих видів робіт, який має відповідний сертифікат.

Проте, обраний позивачем спосіб захисту, щодо зобов`язання власника квартири замовити та оформити інвентаризацію квартири, не передбачений законом для застосування до спірних правовідносин, що є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно задоволеній вимозі.

Підстав для відшкодування витрат на проведення експертного дослідження в сумі 5883,84 грн, суд не вбачає, оскільки позивачем не надані докази понесення саме нею вказаних витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 13,77-81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_12 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_13 ), ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_14 ), Харківської міської ради, (, м. Харків м-н Конституції б.7), Державної інспекції архітектури та містобудування (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди в користуванні балконом розташованим вздовж зовнішньої стіни, яка огороджує житлову кімнату 5 квартири АДРЕСА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати встановлені грати, які блокують вихід ОСОБА_4 , на балкон та закладання дверного отвору на балкон, який розміщений із сусіднього під`їзду по АДРЕСА_10 .

В іншій частині позову- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 10.03.2025р.

Суддя Бородіна Н.М.