Справа № 195/247/25
Провадження № 2/331/1437/2025
УХВАЛА

11 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, вимогам статей 175, 177 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Перевіркою відповідності позову та доданих до нього документів вимогам статей 175 і 177 ЦПК України встановлено наступне.

Згідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

В порушення ч 3 ст. 175 ЦПК України позивачами у своїй заяві зазначено ціни позову, яка складає 200 000, 00 грн. та сплачений кожним позивачем судовий збір у розмірі по 1211,20 грн., однак не долучено до матеріалів справи грошової оцінки майна.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Натомість позивачем не визначено ринкової вартості майна, яке є предметом позову, відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зокрема, не подано звіт про оцінку його ринкової вартості у відповідності до вимог п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, згідно з яким передбачено, що звіт про оцінку майна, повинен бути складений у повній формі, містити опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

У зв`язку з тим, що до позовної заяви не долучені звіти про оцінку майна, суд позбавлений можливості визначити вірну ціну позову, що унеможливлює визначитися з розміром судового збору, який сплачений позивачами при подачі позовної заяви.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року).

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Недотримання позивачами приписів ст. ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з ст. 185 ЦПК України, є підставою для залишення позову без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачам час для усунення недоліків, роз`яснивши, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Донецької обласної державної адміністрації, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, залишити без руху.

Повідомити позивачів про необхідність у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та їм повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: М.В. Антоненко