Справа № 154/5170/23 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А.
Провадження № 22-ц/802/396/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовом Волинського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, за апеляційною скаргою позивача Волинського обласного центру зайнятості на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Волинський обласний центр зайнятості (далі центр зайнятості) у січні 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Позов мотивовано тим, що відповідач 13 грудня 2021 року звернувся до Володимр-Волинської міськрайонної філії Волинського обласного центру зайнятості з метою пошуку роботи. Цього ж дня йому було надано статус безробітного та призначена виплата допомоги по безробіттю у розмірі 55% середньої заробітної плати на 270 календарних днів з 13 грудня 2021 року. Наказом від 07 липня 2022 року відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку із невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості впродовж 30 робочих днів. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України фахівцями центру зайнятості було виявлено, що ОСОБА_1 у період перебування на обліку в центрі зайнятості отримав дохід в сумі 700 грн від Товариства з обмеженою відповідальністю «Транслойд» (далі ТОВ «Транслойд»). За результатами розслідування страхового випадку фахівцями центру було встановлено факт отримання ОСОБА_1 доходу згідно з договором про надання послуг ТОВ «Транслойд» впродовж лютого 2022 року. 08 березня 2023 року ТОВ «Транслойд» поінформувало, що в процесі подання об`єднаної звітності ПДФО та ЄСВ за 1 квартал 2022 року було допущено механічну помилку при набранні коду ДРФО іншого найманого працівника, при цьому 24 січня 2023 року було подано уточнюючий об`єднаний звіт за перший квартал 2022 року, де в додатку 5 відображається сторно факту надання послуг ОСОБА_1 за цивільно-правовим договором. Коригування відомостей в Державному реєстрі застрахованих осіб не проведено, а факт надання відповідачем послуг в користь товариства не спростовано. З огляду на те, що відповідач надавав послуги згідно з договором про надання послуг від 01 лютого 2022 року та отримав винагороду від ТОВ «Транслойд», вважає, що відповідач не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримувати допомогу по безробіттю з 01 лютого 2022 року. Під час відвідувань центру зайнятості відповідач про вищевказані обставини не повідомляв. Незаконні дії відповідача спричинили безпідставне нарахування та виплату йому допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з 01 лютого 2022 року по 25 травня 2022 року в розмірі 15 042,57 грн. Відповідач у позасудовому порядку суму вищевказаної незаконно виплаченої допомоги не повернув, повідомлення центру зайнятості залишив без належного реагування. Просив стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 15 042,57 грн та судовий збір в розмірі 2684 грн.

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 лютого 2024 року в цій справі позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 15 042,57 грн та судовий збір в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 квітня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення суду від 22 лютого 2024 року в цій справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2025 року в задоволенні позову Волинського обласного центру зайнятості відмовлено.

Позивач Волинський обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного вирішення справи. Стверджує, що існують достатні підстави ставити під сумнів достовірність даних, викладених в листі ТОВ «Транслойд», оскільки на час ухвалення рішення дані в Державному реєстрі застрахованих осіб не виправлена, а ТОВ «Транслойд» не виконав ухвалу суду про витребування доказів (не надав належним чином засвідчені копії договору цивільно-правового характеру, укладеного з між ним та відповідачем, за результатами якого відповідач у лютому 2022 року отримав дохід в розмірі 700 грн). Суд не узяв до уваги подані ним (позивачем) докази, натомість покладався на письмовий доказ (довідку ТОВ «Транслойд»), який є недостовірним і нічим не підтверджений. Просив скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2025 року, ухвалити нове судове рішення в цій справі, яким позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 в користь Волинського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 15 042,57 грн та судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн, за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.

Позивачем Волинський обласний центр зайнятості заявив клопотання про витребування доказів, просив зобов`язати Головне управління Державної податкової інспекції в Одеській області надати інформацію на підтвердження або спростування інформації про подання ТО «Транслойд» уточнюючого об`єднаного звіту ПДФО та ЄСВ (за перший квартал 2022 року), де в додатку 5 (відомості про трудові відносини осіб та період проходження військової служби) відображаються сторно факту надання послуг за договором цивільно-правового характеру ОСОБА_1 . Клопотання обґрунтоване тим, що на час ухвалення судом першої інстанції ухвала про витребування доказів не виконана ТОВ «Транслойд», не надано належним чином засвідчені копії договору цивільно-правового характеру укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Транслойд» в лютому 022 року, згідно з яким ОСОБА_1 було виплачено 700 грн за надані послуги (виконану роботу) та акт виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю. А. заперечила вимоги позивача Волинського обласного центру зайнятості. Зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач приховав та свідомо не повідомив про отримання ним доходу в розмірі 700 грн за цивільно-правовим договором, ніби-то укладеним між ним та ТОВ «Транслойд». Відповідач як фізична особа не має права вносити відомості до Державного реєстру застрахованих осіб, такі відомості можуть бути внесені лише страхувальником ТОВ «Транслойд». Вважає, що ОСОБА_1 не може нести відповідальності за невнесення відомостей до Державного реєстру застрахованих осіб страхувальником ТОВ «Транслойд». Просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13 грудня 2021 року звертався до Володимир-Волинської міськрайонної філії Волинського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного. Із змісту поданої заяви про надання статусу безробітного встановлено, що ОСОБА_1 не вказував відомості про отримання ним інших доходів, ознайомлений із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних відомостей, що підтверджується його підписом.

Наказом від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 з 13 грудня 2021 року було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю з урахуванням страхового стажу від 2 до 6 років у розмірі 55% середньої заробітної плати на 270 календарних днів з 13 грудня 2021 року.

Наказом № НТ220707 від 07 липня 2022 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до пункту 13 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підпункту 2 пункту 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку із невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів.

В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості України та Пенсійним фондом України, фахівцями центру зайнятості виявлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості отримав дохід в сумі 700 грн від ТОВ «Транслойд».

На підставі отриманої інформації з Пенсійного фонду України було проведено розслідування страхового випадку та складено Акт розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Позивач зазначає, що в ході проведеного розслідування встановлено факт отримання ОСОБА_1 доходу згідно з договором про надання послуг ТОВ «Транслойд» протягом лютого 2022, що підтверджується даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

08 березня 2023 року до центру зайнятості надійшов лист ТОВ «Транслойд» щодо відображення в звітності ОСОБА_1 та проінформовано, що в процесі подання об`єднаної звітності ПДФО та ЄСВ за 1 квартал 2022 було допущено механічну помилку при набранні коду ДРФО іншого найманого працівника. Зазначено, що ОСОБА_1 не укладав із ТОВ «Транслойд» цивільно-правових договорів про надання послуг.

24 січня 2023 року ТОВ «Транслойд» було подано уточнюючий об`єднаний звіт ПДФО та ЄСВ, де в додатку 5 відображається сторно факт надання послуг за договором ОСОБА_1 , однак в подальшому коригування відомостей ТОВ «Транслойд» не проведено.

Вищенаведений лист ТОВ «Транслойд» та уточнюючий об`єднаний звіт ПДФО та ЄСВ підтверджує, що ОСОБА_1 не укладав із даним товариством цивільно-правових договорів про надання послуг та не отримував від даного товариства доходів. Така інформація відображена у об`єднаній звітності ПДФО та ЄСВ за 1 квартал 2022 внаслідок допущеної помилки представником ТОВ «Транслойд» при набранні коду ДРФО іншого найманого працівника та не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду лист ТОВ «Транслойд» та уточнюючий об`єднаний звіт ПДФО та ЄСВ, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 не укладав із товариством цивільно-правовий договір про надання послуг та не отримував від даного товариства дохід.

Згідно з частиною першою статті 1212ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Водночас згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Між сторонами виникли правовідносини щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, порядку його встановлення та нарахування допомоги по безробіттю.

Безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - це особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи (пункти 2, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»).

До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою (частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення»).

Нормою статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні серед іншого мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Згідно положень частини 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Частинами другою, третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» врегульовано, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За змістом пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України Державна податкова адміністрація України від 13 лютого 2009 року за № 60/62 передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно з пунктом 6.14, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, до впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Положення аналогічного змісту містяться у підпункті 1 пункту 5.5, пункті 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі дворазової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136) та підпункті 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198.

Таким чином, факт зайнятості особи виникає не лише на підставі перебування її у трудових відносинах, а і за наявності цивільно-правового договору, стороною якого є особа, яка претендує на статус безробітного або вже перебуває на обліку.

При цьому перешкодою для перебування на обліку (взяття на облік) не є важливим сам факт отримання доходу від зайнятості за цивільно-правовим договором, достатньо лише доведення факту укладення такою особою цивільно-правового договору.

Тлумачення статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум не є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, що була передана на її розгляд з метою тлумачення частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 581/688/16-ц.

На доведення обставин, викладених у позовній заяві, центр зайнятості посилався на наявність відомостей в Державному реєстрі застрахованих осіб про те, що ОСОБА_1 надав ТОВ «Транслойд» платну послугу за Договором про надання послуг (цивільно-правовим договором) від 01 лютого 2022 року, за що отримав дохід в розмірі 700 грн.

Одночасно із цим, під час розслідування вищевказаного випадку, на запит центру зайнятості надійшла відповідь ТОВ «Транслойд» про те, що в об`єднаній звітності ПДФО та ЄСВ за перший квартал 2022 року (у лютому 2022 року) товариством було допущено механічну помилку при набиранні коду ДРФО іншого найманого працівника за договором цивільно-правового характеру. Також зазначено, що ними було подано уточнюючий звіт 24 січня 2023 року у якому відображається строно факту надання послуг відповідачем, що свідчить про те, що останній не укладав договорів цивільно-правового характеру з ТОВ «Транслойд» (реєстраційний номер прийнятого звіту , копія витягу з уточнюючого звіту та квитанції приєднана до відповіді на запит центру зайнятості).

Беручи до уваги ту обставину, що ТОВ «Транслойд» надав безпосередньо позивачу відповідь на його запит і приєднав до нього копію витягу з уточнюючого звіту зі сторно (виключення за звіту відомостей щодо ОСОБА_1 ) та копію квитанції, яка підтверджує отримання в Державною податковою службою цього звіту 01 лютого 2023 року (із зазначенням «Результат обробки: Автоматична обробка виконана вдало, дані завантажено до реєстру застрахованих осіб. Дата реєстрації звіту в Реєстрі застрахованих осіб: 29 січня 2023 року, номер реєстрації: 222173»), відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 не виконав (у тому числі умисно) покладений на нього обов`язок повідомляти про отримання доходу під час перебування на обліку в центрі зайнятості.

ТОВ «Транслойд» повідомило про допущення ними помилки, обставини, які призвели до цього, та усунули недоліки своєї податкової звітності за перший квартал 2022 року, виключивши зі звіту відомості про надання ОСОБА_2 в їхню користь послуг цивільно-правового характеру за договором від 01 лютого 2022 року.

Невиконання ТОВ «Транслойд» ухвали суду першої інстанції про витребування доказів може мати наслідком застосування до такої особи заходів процесуального примусу у порядку, визначеному статтею 146 ЦПК України виключно судом, який постановив це судове рішення. Позивач не обмежувався в праві ініціювати питання про застосування заходів процесуального примусу під час розгляду справи в суді першої інстанції, якщо вважав, що такі докази мають важливе значення для встановлення обставин справи. Натомість, представник позивача під час розгляду справи судом першої інстанції будь-яких клопотань (у тому числі про витребування доказів) не заявляв, зауваження щодо невиконання ТОВ «Транслойд» ухвали суду про витребування доказів, постановленої за заявою представника відповідача, не висловлював, питання про застосування судом до товариства заходів процесуального примусу з метою витребування та дослідження в судовому засідання запитуваних доказів не ініціював.

Підстави для задоволення клопотання про витребування доказів (інформацію з Головного управління Державної податкової інспекції в Одеській області про подання ТОВ «Транслойд» уточнюючого звіту), що заявлене позивачем до суду апеляційної інстанції, відсутні, оскільки позивач не заявляв такого клопотання до суду першої інстанції і не обґрунтував, у чому полягала неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції, а згодом до суду апеляційної інстанції, самостійно. З огляду на вищенаведене, в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів необхідно відмовити.

В контексті статтей 1212, 1215 ЦК України, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата (у справі що переглядається допомоги по безробіттю за період з 01 лютого 2022 року по 25 травня 2022 року), а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

З матеріалів справи не встановлюється факту отримання відповідачем ОСОБА_1 доходу від ТОВ «Транслойд», що такі кошти надійшли на його банківські рахунки тощо. Натомість з поданих самим позивачем доказів прослідковується допущення ТОВ «Транслойд» технічної помилки при подання квартальної звітності ПДФО та ЄСВ, що відповідно мало наслідком відображення невідповідної інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб.

Відсутні підстави стверджувати, що відповідач шляхом обману, внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання правами, отримував допомогу по безробіттю. Судом першої інстанції правильно встановлено відсутність недобросовісності зі сторони відповідача. З урахуванням викладеного суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої їй допомоги із безробіття.

Апеляційний суд в складі колегії суддів дійшов висновку про те, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин справи, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Волинського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді