Провадження № 2/641/1260/2025 Справа № 641/808/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Василенко О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Жамгаряна А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/808/25 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник Дараган Юлія Олександрівна, яка діє в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 562,87 грн, з яких: 6419,06 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15303,81 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 840,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.02.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (далі також Первісний кредитор, позикодавець) та ОСОБА_1 (відповідач або позичальник) був укладений кредитний договір №2905518, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у позику, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. 30.07.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30072024/1, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Так, ПАТ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2905518 в загальній сумі 22562,87 грн.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», загальна сума якої складає 22562,87 грн, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 03.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

В судові засідання 24.02.2025 та 18.03.2025 представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток на адресу її реєстрації, поштове повідомлення повернулося з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

26.02.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (позикодавець) та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит №2905518 (далі також кредитний договір), в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в системі позикодавця та доступний зокрема через сайт позикодавця та/або відповідний мобільний додаток, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», має силу договору, який укладений в письмовій формі. Відповідно до кредитного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000,00 грн (кредит) на строк 105 днів з 26.02.2024 (пільговий період 15 днів), за фіксованою процентною ставкою (1,70% - протягом пільгового періоду та 2,33% - протягом поточного періоду), шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредитування (п.1. 2, п.1.3, п.1.5 кредитного договору).

30.07.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №30072024/1, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ КРЕДИТИ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судом встановлено, що кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем (ІКС) первісного кредитора, та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, а тому має силу договору, який укладений в письмовій формі.

Як слідує з позовної заяви, позивач стверджує, що отримав права вимоги за кредитним договором у розмірі заборгованості в сумі 22562,87 грн, з яких: 6419,06 грн заборгованість за основною сумою боргу; 15303,81 грн заборгованість за відсотками; 840 грн заборгованість за комісією. При цьому, на підтвердження заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості за період з 30.07.2024 по 31.12.2024 (а.с.21);

Інших доказів на підтвердження надання кредиту/перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором, права вимоги на які перейшли до позивача, позивач не надав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.

При цьому, в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів за кредитним договором, права вимоги на які перейшли.

При цьому, суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17.

Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом отримання відповідачем грошових коштів, користування ними, а отже не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості, на яку вказує позивач.

При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, ТОВ «ФК «ЄАПБ» клопотань про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавало.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ініціював питання про їх витребування.

Доказів, які б свідчили про виконання позикодавцем умов кредитного договору або доказів перерахунку коштів на банківський рахунок/електронний платіжний засіб відповідачки позивачем не надано.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2040/20).

З огляду на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 280 - 283, 293, 294, 315-319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місце знаходження: Київ, вул. Симона Петлюри 30, код ЄДРПОУ -35625014.

Відповідач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.Я.Василенко