Справа № 444/53/25
Провадження № 2/444/574/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

17 лютого 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5 м2, житловою площею 21,1 м2, допоміжна площа 49,4 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею складено в його користь заповіт, який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові та єдиному члену колгоспного типу двору, а тому вважає, що його право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ним, ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведені вище обставини вважає, що його право на спадкування житлового будинку підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 17 лютого 2025 року о 09 год. 45 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любові Вікторівни належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи № 152/2024, яка зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, подав на адресу суду письмову заяву, у яких просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 152/2024, яка зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Замочок, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , який виданий 19 квітня 2019 року органом 4615.

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 24 квітня 1959 року, стверджується, що батьком позивача є ОСОБА_3 , матір`ю- ОСОБА_2 .

З довідки № 761, яка видана виконкомом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 листопада 2024 року, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі № 20 за 1986-1990 роки в житловому будинку АДРЕСА_1 , соціальна група якого колгоспна, станом на 30 червня 1990 року проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , 1930 року народження, одна.

Викладеним у довідці № 963, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 21 листопада 2024 року, стверджується, що станом на 15 квітня 1991 року в АДРЕСА_1 , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області єдиним головою колгоспного двору була ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок, який станом на 30 червня 1990 року та на 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою та єдиним членом колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 , то відповідно будинок (колишній колгоспний двір) повністю належав ОСОБА_2 на праві власності.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації смертей 25 липня 2007 року було складено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане Замочківською сільською радою Жовківського району Львівської області 25 липня 2007 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право власності на земельні ділянки.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із змісту заповіту, який складений 04 квітня 2005 року та посвідчено Галань О. Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контри Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за № 1-778, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла синові, ОСОБА_1 , тобто позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Викладеним у довідці № 962, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 21 листопада 2024 року, стверджується, що громадянка ОСОБА_2 на день смерті, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області.

З довідки № 964, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 21 листопада 2024 року, встановлено, що померла громадянка ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна станом на 20 липня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1 , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Суд враховує, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 вересня 2024 року у справі № 444/3312/24, провадження № 2/444/1197/2024, яке набрало законної сили, визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

Внаслідок звернення позивача до нотаріуса приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. було зареєстровано після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 152/2024.

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 12 листопада 2024 року в нотаріальному порядку ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: 1) серії НОМЕР_5 , яке зареєстроване в реєстрі за № 1822, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 1,0900 га, кадастровий номер: :13:000:0292, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012505, виданого Замочківською сільською радою від 05 липня 2001 року, зареєстрованого за № 125; 2) серії НТР № 102730, яке зареєстроване в реєстрі за № 1821, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,5720 га, кадастровий номер: :11:005:0084, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 012505, виданого Замочківською сільською радою від 05 липня 2001 року, зареєстрованого за № 125, тобто позивач частково спадщину прийняв.

Однак постановою від 12 листопада 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Замочківської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 3590, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 02 липня 2024 року, встановлено, що в КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не реєструвалося.

Згідно з новим адміністративно-територіальним устроєм України, село Замочок належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Тобто правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації», та з довідки-характеристики № 3591, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 02 липня 2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , встановлено, що рік побудови житлового будинку 1957, загальна площа житлового будинку 70,5 м. кв., житлова площа 21,1 м. кв., допоміжні приміщення: два коридори, площею 6,4 м. кв, 8,3 м. кв, кладова, площею 13,2 м. кв, кухня, площею 13,1 м. кв, підсобна, площею 8,4 м. кв. Загальна площа допоміжних приміщень 49,4 м. кв. При будинку є господарські будівлі: сарай, погріб та споруди: колодязь, огорожа.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Він єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові та єдиному члену колгоспного типу двору, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 70,5 м2, житловою площею 21,1 м2, допоміжна площа 49,4 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 17 лютого 2025 року.

Суддя: Олещук М. М.