17.03.2025
Справа № 642/3290/23
Провадження 2-о/642/18/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Проценко Л.Г.,

присяжних Суліма Т.А., Васюта С.О.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи органу

опіки та піклування виконавчого комітету ХМР Міняйлової О.М.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

адвоката Халабурдіна С.В.,

розглянув в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Ленінського районного суду із даною заявою, в якій просив визнати недієздатною свою тітку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ній опіку та призначити його опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

На обгрунтування заяви вказав, що його тітка ОСОБА_3 є інвалідом 1-ї групи з дитинства безстроково у зв`язку із психічним захворюванням. ОСОБА_3 проживає разом із заявником за адресою АДРЕСА_1 . За рішенням Виконкому Ленінської районної ради м.Харкова від 14.01.1997р. мати заявника ОСОБА_4 була призначена піклувальником над ОСОБА_3 , проте, на цей час за станом здоров`я ОСОБА_4 не може продовжувати виконувати обов`язки піклувальника.

20.01.2025р. від представника органу опіки та піклування Виконавчого комітету ХМР Міняйлової О.М. на адресу суду надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду. На обгрунтування клопотання зазначено, що заяву до суду подано ОСОБА_1 , який відповідно до заяви є племінником особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною. Таким чином, законодавець визначив, що із заявою про визнання особи недієздатною з одночасним призначення такій особи опікуна, можуть звернутися виключно члени сім`ї фізичної особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною, її близькі родичі, орган опіки та піклування, заклад з надання психіатричної допомоги. Комплексний аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює виниклі питання, дає можливість суду стверджувати, що племінника не віднесено законом до близьких родичів, і таким його вважати підстав не має. Отже, до осіб, визначених у ч. 3 ст. 296 ЦПК України не належить племінник особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною. У постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 372/3474/21 зазначено, що заявниками у наведеній категорії справ не можуть бути особи, які не мають родинних зв`язків по відношенню до особи, щодо якої ставиться питання про визнання недієздатним. Процесуальною правосуб`єктністю на подання заяви про визнання особи недієздатною наділені не всі родичі такої особи, а лише члени сім`ї, у тому числі близькі родичі. Отже заявник, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, не маючи такого права, згідно з вимогами ст. 296 ЦПК України.

У зв`язку з вибуттям присяжного ОСОБА_5 та його заміну на присяжногоВасюту С.О. розгляд заяви 12 березня 2025 розпочато спочатку.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету ХМР Міняйлова О.М., підтримала клопотання про залишення заяви без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки встановлено що заявник ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 372/3474/21 зазначено, що заявниками у наведеній категорії справ не можуть бути особи, які не мають родинних зв`язків. Членами сім`ї відповідно до СК України є особи, які спільно проживають, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет. Юридичний факт про те, що ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_3 не встановлено.

Заявник, заінтересована особа ОСОБА_2 та адвокат Халабурдін С.В., заперечували проти залишення заяви без розгляду.

Заявник ОСОБА_1 показав, що проживає разом з матір`ю та ОСОБА_3 на яку отримує допомогу по догляду у розмірі 1650 грн., однією сім`єю і є членом сім`ї, у них спільний бюджет та спільне господарство. Його дружина та син, як ВПО, зараз мешкають в АДРЕСА_2 , які також є членами його сім`ї та з якими у нього також є спільний бюджет. Він не одержує соціальну допомогу на особу з інвалідністю з дитинства і її розмір йому не відомий, можливо таку допомогу отримує його мати ОСОБА_2 . Догляд та піклування можуть здійснюватися різними особами. Особисті рахунки відкриті на матір - власника будинку, і всі розрахунки робить вона.У його матері є вади зору, розрив сітчатки і яка не може підіймати більше 5 кг.Тітка ОСОБА_3 , страждає на ДЦП, він займається викликом лікарів та доставленням її до лікарні, а також сплатою послуг таксі. З 2023р. він разом з матір`ю привозив тітку до лікаря стоматолога один раз 13.02.2025р., інших лікарів він викликав додому. До цього тітку возили до лікаря стоматолога приблизно у 2005-2010 р.р., коли він ще навчався. Довідка лікаря стоматолога від 13.02.2025р. про те, що він бере безпосередню участь у доставлені тітки, відсутність інших осіб, які б могли це зробити та розрахунки за послуги таксі і інші послуги зроблено з його слів та на його прохання.

Заінтересована особа ОСОБА_2 показала, що догляд та піклування це різні речі, наразі вона отримує соціальну допомогу на особу з інвалідністю з дитинства ОСОБА_3 і її розмір складає 8000 грн. ОСОБА_3 самостійно не встає і не пересувається, для її обслуговування потрібна фізична сила, тому це робить її син, який також доставляє їжу і з яким у них спільний бюджет. Вона раніше працювала, зараз працювати не може, оскільки у зв`язку з захворюванням очей не може цього робити. В довідці КНП «Міська поліклініка №24», що надано суду вона не бачить всіх діагнозів, які їй встановлені. В лікарнях за цими діагнозами вона стаціонарно не перебувала і не лікувалась, хоча потребує операції на очах на яку немає грошей.

АдвокатХалабурдін С.В. вважав заяву про залишення заяви без розгляду необґрунтованою, а висновок Верховного Суду від 28.02.2024 не релевантним, оскільки він стосувався інших обставин. Законом не обмежується право членів сім`ї, які пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство та проживають однією сім`єю звертатися з заявоюпро визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки. Крім того, догляд та піклування це різні речі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України не визначають поняття близькі родичи та переліку таких осіб.

Згідно частини 1 статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В подібних правовідносинах, які виникають між опікуном та підопічним, в тому числі який визнаний судом недієздатним, віднесено до близьких родичів лише батьків, дітей, братів, сестер, що вбачається з положень ч. 1 ст. 68 ЦК України, згідно якої опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») склад сім`ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Сімейний кодекс України, згідно частини 4 статті 2, взагалі не регулює сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням, тобто по суті виділяє таких осіб з кола єдиних сімейних правовідносин.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 11 червня 2019 року у справі № 130/2391/18 (провадження №61-1307св19); від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20 (провадження №61-16373св21)

Суд не має правових підстав для розгляду по суті заяв осіб, які не наділені процесуальною правосуб`єктністю, визначеною частиною третьою статті 296 ЦПК України. Процесуальною правосуб`єктністю на подання заяви про визнання особи недієздатною наділені не всі родичі такої особи, а лише члени сім`ї, у тому числі близькі родичі. Особа, яка проживає з відповідною особою та здійснює догляд за нею на договірних засадах, троюрідна сестра, близькі друзі сім`ї, хрещені батьки не можуть вважатися членами сім`ї чи близькими родичами в розумінні ч. 1 ст. 296 ЦК України, а тому не є суб`єктами, які мають право звертатися до суду із заявою про визнання особи недієздатною, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).

Системний аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює виниклі питання, дає можливість суду стверджувати, що племінники не віднесені законом до близьких родичів, і такими їх вважати підстав не має.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. ст. 3, 9 СК України, положення ЦК України не є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження, а саме про визнання останньої недієздатною та встановлення над нею опіки.

Надані заявником, зокрема, довідки медичних установ на його прохання, довідка про отримання компенсаційної виплати за надані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі не можуть слугувати підтвердженням щодо членства сім`ї (ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків) у розумінні ст. ст. 3, 9 СК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Таким чином, подану позовну заяву слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257, 352, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 17.03.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Проценко

Присяжні Т.А. Суліма

С.О. Васюта