Справа № 484/5648/24 Головуючий в 1-й інстанції Мельничук О. В.
Провадження 22-ц/812/375/25 Доповідачка апеляційної інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої - судді Ямкової О. О.,

суддів Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Південь Агро Інвест»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Мельничука О. В. в приміщенні суду в місті Первомайську Миколаївської області, із складенням 23 грудня 2024 року повного рішення, у справі

за позовом

ОСОБА_1 до ТОВ «Південь Агро Інвест»

про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати,-

В С Т А Н О В И В:

7 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати.

В обґрунтування позову зазначила, що 17 червня 2008 року між її матір`ю ОСОБА_2 та товариством укладено договір оренди, за яким її мати передала в оренду відповідачу належні їй земельні ділянки із кадастровими номерами :07:000:0199, :01:000:0536, :05:000:0277, :01:000:1283 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та відкриту після її смерті спадщину успадкувала позивачка, яка стала власницею земельних ділянок на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2014 року.

15 липня 2019 року між позивачкою та відповідачем підписано додаткову угоду, яка фактично є новим договором, за умовами якого земельні ділянки належні позивачці передано орендарю у користування на строк до 31 грудня 2026 року зі сплатою орендної плати до 1 грудня поточного року у щорічному розмірі 12,37% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка вноситься у грошовій формі та складає окремі суми за кожною ділянкою, а саме: за ділянкою №1 - 17 884 грн 50 коп., за ділянкою №2 - 3 940 грн 77 коп., за ділянкою №3 - 512 грн 10 коп. та за ділянкою №4 - 36 грн 50 коп., що в цілому складає 22 373 грн 87 коп. загальної суми орендної плати за усі земельні ділянки, що передані відповідачу в оренду.

Між тим, орендну плату за 2022 рік позивачці виплачено із суттєвим порушенням строку, лише 12 травня 2023 року та не у повному розмірі, а саме в сумі 18 010 грн 98 коп. Внаслідок чого позивачкою недоотримано 4 362 грн 89 коп.

Орендну плату за 2023 рік позивачкою отримано із 15 денною затримкою, що є порушенням умов договору і підставою для стягнення недоплачених сум орендної плати із нарахуванням пені та втрат від інфляції.

Посилаючись на суттєві порушення умов договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з систематичним порушенням строків виплати орендної плати та неповної її виплати, ОСОБА_1 просила про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за орендною платою.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «Південь Агро Інвест» вважало позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки загальний розмір орендної плати за платне користування чотирма земельними ділянками, після вирахування податку на доходи та військового збору, становить 18 010 грн 97 коп., внаслідок чого орендна плата за 2022-2024р.р. позивачці виплачена у повному обсязі, але з порушенням строку за 2022 рік, у зв`язку з воєнним станом, невеликим порушенням за 2023 рік, та навіть раніше строку за 2024 рік.

Прострочення виплати орендної плати за 2022 рік виникло через ускладнення ведення господарської діяльності внаслідок збройної агресії російської федерації та відновлення діяльності у 2023 році, внаслідок чого введення в країні воєнного стану є форс-мажорними обставинами та достатньою підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Заперечував про нарахування індексу інфляції на суму визначену позивачкою, оскільки пунктом 4.4. договору передбачено нарахування індексації, яка застосовується до земель сільськогосподарського призначення у коефіцієнті 100%.

За наведеного вважав відсутніми підстави вважати порушення умов договору істотними та достатніми для розірвання договору.

Позивачка звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

У відповіді на відзив, яка надійшла після ухвалення рішення по справі, позивачка вважала аргументи відповідача безпідставними.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено про розірвання договору оренди, укладеного 17 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Південь Агро Інвест». Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Південь Агро Інвест» 20 199 грн 90 коп. Розподілено судові витрати.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачкою доведено порушення орендарем істотних умов договору оренди, укладеного зі спадкодавицею, які є підставою для його розірвання та стягнення заборгованості за орендною платою з урахуванням пені та індексу інфляції.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро Південь Інвест», посилаючись на те що рішення ухвалене внаслідок неповного встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, та з невідповідністю висновків обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги посилався на те, що ним повністю виплачена орендна плата та немає заборгованості з її виплати. Натомість, позивачка помилково вважає, що орендна плата повинна бути виплачена на її користь разом із сумою податків та зборів, які орендар перерахував на користь держави.

Порушення строку виплати оренди за 2022 рік пов`язано виключно з непереборними обставинами пов`язаними зі збройною агресією, а за 2023 рік становила лише 15 днів. В подальшому, за 2024 рік орендна плата внесена вчасно.

Заперечував проти індексації заборгованості за орендною платою, оскільки на думку відповідача позивачкою здійснено підміну понять та застосовано індекс інфляції замість передбаченої договором індексації, яка до земель сільськогосподарського призначення застосовується з коефіцієнтом 100%.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а саму скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Клопотала про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про оренду землі» ( тут і надалі в редакції чинній на час укладення договору) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення додаткової угоди) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 і 2 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивачки, належали земельні ділянки із кадастровими номерами :07:000:0199 площею 4, 8979 га, :01:000:0536 площею 1,0776 га, :05:000:0277 площею 0,1391 га, :01:000:1283 площею 0,0125 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.11-14).

19 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПСП ім. Т. Г. Шевченка укладено договір оренди землі строком на 5 років з правом пролонгації та виплатою орендної плати в натуральній або грошовій формі у щорічному розмірі 1 650 грн або 3% від нормативної грошової оцінки (а.с.30-32).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 передала орендарю ПСП ім. Т. Г. Шевченка в оренду належні їй земельні ділянки відповідно до укладеного договору (а.с.32зв).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.11-14).

В порядку спадкування за законом власником земельних ділянок стала ОСОБА_1 (а.с.11-14).

Договори або додаткові угоди відносно спірних земельних ділянок, які б перейшли від ПСП ім. Т. Г. Шевченка до ТОВ «Південь Агро Інвест» за згодою орендодавиці ОСОБА_2 , за її життя, матеріали справи не містять.

В той же час 15 липня 2019 року між позивачкою та ТОВ «Південь Агро Інвест» укладено додаткову угоду до договору оренди, яка є новим договором оренди, який укладено між іншими сторонами, але щодо належних ОСОБА_1 чотирьох земельних ділянок із кадастровими номерами: :07:000:0199, площею 4,8979га, :01:000:0536, площею 1,0776га, :05:000:0277, площею 0,1391 га, та :01:000:1283,площею 0,0125га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах Синюхінобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області строком його дії до 31 грудня 2026 року з щорічною сплатою до 1 грудня поточного року орендної плати, що становить 12,37% нормативної грошової оцінки вартості кожної земельної ділянки, та складає загальну суму 22 373 грн. 87 коп., з якої орендарем, як податковим агентом, утримуються податки та збори передбачені чинним законодавством України в момент її виплати орендодавиці (п. 4.2.) або у натуральній формі. Положеннями пункту 4.7. додаткової угоди до договору, у разі не внесення орендної плати у строки передбачені договором, сплачується пеня у розмірі 0,001% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.8-10).

У цій додатковій угоді до договору визначені усі суттєві умови договорів оренди, навіть, разом з обов`язком орендодавиці передати в користування орендаря земельні ділянки. При тому в угоді відсутні будь-які посилання на договір оренди, укладений між іншими сторонами 19 лютого 2008 року.

На виконання зобов`язань за угодою від 15 липня 2019 року орендарем перераховано на картковий рахунок позивачки 12 травня 2023 року орендну плату за 2022 рік у сумі 18 010 грн 98 коп., 15 грудня 2023 року орендну плату за 2023 рік та 8 серпня 2024 року орендну плату за 2024 рік в тій же самій сумі (а.с.20-21, 42-43). При виплаті орендодавиці орендної плати, орендарем утримані податки та збори на користь держави.

Так, згідно пункту 164.2.5 статті 164 Податкового Кодексу України (ПК) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до положень пункту 170.1.1. статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Тому відповідач, як орендар, є податковим агентом орендодавиці та має обов`язок з перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з прибутку нарахованого позивачці, який ним перераховано до бюджету відповідно до платіжних інструкцій №№142, 145 від 30 січня 2023 року, №№8503, 8506 від 17 листопада 2023 року, а також №№5909, 5913 від 30 жовтня 2024 року (а.с.39-41 зв).

За такого та з урахуванням передбаченого законом обов`язку орендаря сплатити податок на доходи фізичних осіб і військовий збір з орендної плати за землю, як податковим агентом, позивачкою мала бути отримана орендна плата у загальному розмірі 18 010 грн 98 коп., яка виплачена орендарем за 2022 рік, за 2023 рік та за 2024 рік.

Доводи позивачки про необхідність стягнення за рішенням суду орендної плати, у розмірі визначеному за умовами додаткової угоди без врахування здійснених відповідачем обов`язків, як податковим агентом, суперечать висновкам, зробленим Об`єднаною Палатою КЦС в складі ВС у постанові від 25 березня 2024 року при розгляді справи №461/2729/22, оскільки у цьому разі перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не можуть вважатися належним виконанням судового рішення. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині належного предмету виконання.

Тобто стягнення на користь позивачки суми без врахування здійсненої виплати податків та зборів призведе до штучного збільшення обов`язків відповідача та безпідставного виконання судового рішення у розмірі, що перевищує розмір зобов`язання.

Отже, орендарем у суді першої інстанції належим чином підтверджено виплату орендної плати в розмірі, який відповідає умовам угоди, але виконані такі зобов`язання відповідачем за 2022 рік тривалою затримкою та за 2023 рік з несуттєвою затримкою (до 15 днів).

В той же час відповідач, посилаючись на введення на усій території України воєнного стану, що унеможливило виконання ним належним чином взятих на себе зобов`язань, починаючи з 24 лютого 2022 року і до 12 травня 2023 року, зокрема, в частині використання земельних ділянок та сплату за це у встановлений строк відповідного розміру орендної плати, зазначав про відсутність його вини у формі умислу або необережності, у розумінні частини 1 статті 614 ЦК України.

Наведені відповідачем обставини є загальновідомими та не потребують додаткового доказування, а посилання позивачки на необхідність надання сертифікату про виникнення форс-мажорних обставин (настання воєнного стану) за змістом пункту 13.2 додаткової угоди не є обов`язковою умовою.

Виплата орендної плати за 2023 рік з порушенням строку в 15 днів є зворотнім достроковому виконанню орендарем обов`язку за 2024 рік, а тому не може дорівнюватися суттєвому порушенню умов додаткової угоди, оскільки затримкою виплати в декілька днів орендодавиці не завдано шкоди, внаслідок якої вона могла позбавитися значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні цієї угоди.

При тому, слід звернути увагу, що такою виплатою за 2023 рік порушень умов договору оренди, укладеного в 2008 році між іншими сторонами, про розірвання якого просила позивачка, не допущено, оскільки пунктом 4.3 датою виплати орендної плати визначено 15 грудня поточного року (а.с.30-32).

Про розірвання додаткової угоди до договору, укладеної 15 липня 2019 року між сторонами у справі, як нового договору, позивачкою в суді не заявлено та таких позовних вимог до відповідача не пред`явлено.

Тому суд першої інстанції задовольняючи вимогу про розірвання договору оренди, укладеного 17 червня 2008 року між померлою ОСОБА_2 та ПСП ім. Т.Г. Шевченко, визначив ОСОБА_1 та ТОВ «Південь Агро Інвест» їх правонаступниками за відсутністю належних доказів у справі, внаслідок чого діяв безпідставно та не звернув увагу на те, що позивачем фактично оскаржувалося належне виконання додаткової угоди до договору від 15 липня 2019 року, який укладено з іншими сторонами, але таких вимог нею заявлено не було.

За встановлених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для розірвання договору оренди від 19 лютого 2008 року, укладеного іншими сторонами у межах строків яких виплачена орендна плата іншою особою, а може і відповідачем, але за відсутністю систематичності порушень його умов.

Разом з тим, позивачкою ОСОБА_1 заявлено одночасно вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати, яка виплачена в повному обсязі, а тому такі вимоги задоволені бути не можуть. Але вимоги про стягнення пені та індексації за порушення строків виплати орендної плати у відповідності до пунктів 4.4, 4.7 додаткової угоди до договору від 15 липня 2019 року є частково обґрунтованими та можуть бути задоволені у цій частині.

Так, орендну плату за 2022 рік сплачено 12 травня 2023 року, тобто із затримкою у 161 день, а за 2023 рік 15 грудня 2023 року, тобто із затримкою 14 днів, внаслідок чого у відповідності до пункту 4.7 угоди наявні підстави для нарахування пені у розмірі 0,001% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За такого сума нарахованої пені за затримку виплати орендної плату у 2022 році становитиме: 18 010 грн 98 коп. : 100 х 0,001 х 161 день = 29 грн, та у 2023 році: 18 010 грн 98 коп. : 100 х 0,001 х 14 днів = 2 грн 52 коп.

Стосовно вирахування втрат від інфляції слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині 1 цієї статті.

За такого, враховуючи що індекс споживчих цін за зазначений в позові період перевищив 103% лише з 1 квітня 2023 року, то за період з 1 квітня по 11 травня 2023 року втрати від інфляції становлять 126 грн 08 коп.

Щодо прострочення виплати орендної плати на 14 днів у грудні 2023 року за 2023 рік, то встановлений індекс інфляції за цей період не перевищив поріг індексації у 103 %, внаслідок чого підстави для нарахування втрат від інфляції за цей період відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування рішення суду в частині розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з орендної плати у відповідності до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового в цій частині про відмову у задоволенні таких вимог. Рішення суду в частині стягнення пені та втрат від інфляції за затримку виплати орендної плати підлягає зміні з тих самих підстав.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку зі скасуванням рішення та ухваленням нового про відмову у задоволенні позову щодо вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі, а також у зв`язку зі зміною судового рішення в частині стягнення пені і втрат від інфляції, слід змінити судове рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивачки 5 грн 67 коп. сплаченого нею судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Крім того, за наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції, з позивачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Південь Агро Інвест» слід стягнути 1 808 грн 30 коп., які ним були сплачені при подачі скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за орендною платою скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з орендної плати.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені та індексації за затримку виплати орендної плати та розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 31 грн 52 коп. пені та 126 грн 08 коп. індексації орендної плати за затримку строків її виплати, а також 5 грн 67 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» 1 808 грн 30 коп. судових витрат за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова