РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судових засідань Тарковської Ю.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом Ланового Євгена Миколайовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Лановий Є.М. в інтересах ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" 13.11.2024 року (в системі "Електронний суд") подав до Жмеринського міськрайонного суду даний позов, за вимогами якого просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" заборгованість за договором від 03.04.2021 року №102957337 в сумі 36189 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Стороною позивача викладена наступна позиція. 03.04.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 у електронному вигляді з ідентифікацією особи шляхом надання відповідачу одноразового паролю було укладено договір про споживчий кредит №102957337, за умовами якого відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 9000 грн із сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит, а відповідач умови вказаного договору не виконує. 29.07.2021 року за договором про відступлення прав вимоги №05Т ТОВ "Мілоан" відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". 24.01.2022 року між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від 03.04.2021 року №102957337 на загальну суму 36189 грн, з яких 8550 грн заборгованість за тілом кредиту та 27639 грн заборгованість за відсотками. Стороною позивача на адресу відповідача ОСОБА_1 направлялося повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ "Мілоан" до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості за кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337. Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337 (а.с.1-7).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2024 року відкрито провадження у даній справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з довідки про доставку електронного листа (а.с.61) позивачу та його представнику 21.11.2024 року до їх електронних кабінетів було доставлено ухвалу про відкриття провадження від 20.11.2024 року. При цьому, представник позивача заздалегідь у прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути у його відсутність. Згодом клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін сторона позивача не подавала.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.63) відповідачу ОСОБА_1 27.11.2024 року вручено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 20.11.2025 року. Надалі клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін чи відзиву на позов відповідачем не надано.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що 03.04.2021 року відповідач ОСОБА_1 оформила на сайті ТОВ "Мілоан" анкету-заяву на кредит №102957337, у якій вказала значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема: номер мобільного телефону, електронну адресу, дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце проживання, реєстрації, працевлаштування із зазначенням місця роботи (а.с.56).

03.04.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №102957337, згідно з умовами якого кредит надається строком на 30 днів в розмірі 9000 грн із сплатою процентів за користування кредитом в сумі 2700 грн, які нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.26-29).

Як вбачається з додатку №1 до договору про споживчий кредит №102957337 від 03.04.2021 року, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит, а саме дату повернення кредиту 03.05.2021 року, чиста сума кредиту 9000 грн, проценти за користування кредитом 2700 грн, загальна вартість кредиту 11700 грн (а.с.30).

Разом з тим, згідно з п.2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позивальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється за кількістю днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою, наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Також, у п.4.2 розділу 4 вказаного кредитного договору його сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань щодо сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту №102957337 додаток №2 до договору про споживчий кредит від 03.04.2021 року №102957337, у якому сторони правочину погодили усі істотні умови кредитування (а.с.30-31).

Відповідно до копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337, за період з 03.04.2021 року до 09.07.2021 року ОСОБА_1 нараховувались щоденно проценти згідно з п.1.5.2 та, починаючи з 11.05.2021 року до 09.07.2021 року, згідно п.п.1.6 кредитного договору, й станом на 29.07.2021 року їй нарахована заборгованість в розмірі 25998 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 5400 грн, заборгованості за відсотками 19458 грн та заборгованості по комісії 1140 грн (а.с.12-13).

Згідно з копією платіжного доручення №26456142 від 03.04.2021 року ТОВ "Мілоан" перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 кредитні кошти згідно договору №102957337 від 03.04.2021 року в сумі 9000 грн (а.с.39).

Відповідно до договору факторингу від 29.07.2021 року №05Т, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", ТОВ "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за плату, а ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" приймає належні ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с.18-23).

З копій платіжних інструкцій вбачається сплата ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" коштів за договором факторингу від 12.08.2021 року №05Т, 19.08.2021 року, 26.08.2021 року, 02.09.2021 року, ТОВ "Мілоан"(а.с.42-43).

З копії витягу з додатку до договору факторингу від 29.07.2021 року №05Т вбачається, що ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102957337 від 03.04.2021 року на суму заборгованості 36189 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 8550 грн, заборгованість за відсотками 27639 грн (а.с.10).

Згідно договору факторингу від 24.01.2022 року №1/15, укладеного між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ", ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" передає (відступає) за плату, а ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" приймає належні ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с.32-34).

З копії витягу з додатку до договору факторингу від 24.01.2022 року №1/15 вбачається, що ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №102957337 від 03.04.2021 року на суму заборгованості 36189 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 8550 грн, заборгованість за відсотками 27639 грн (а.с.11).

З копії платіжної інструкції від 19.04.2023 року №217 вбачається сплата ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" коштів за договором факторингу від 24.01.2022 року №1/15 на рахунок ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (а.с.44).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

За змістом ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З кредитних договорів вбачається, що дані договори укладені в електронній формі.

Положеннями ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно положень ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно приписів ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем оспорюваних кредитів, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року в справі №755/18246/15-ц.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, виснованої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року в справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Отже, на підставі досліджених доказів суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337 щодо боржника ОСОБА_1 .

Отримання вказаного оспорюваного кредиту також ні в який спосіб не заперечено відповідачем.

Про застосування позовної давності щодо спірних правовідносин або певної частини з них суду ніким із сторін у справі не заявлено.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань з повернення у повному обсязі грошових коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 03.05.2021 року. Відповідно, остання продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п.2.3 договору.

У постанові від 02.10.2020 року в справі № 911/19/19 Верховний Суд виснував, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитних договорів та норм ЦК України, не виконала взятих на себе зобов`язань, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним договорами кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання.

Відтак суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог оспорювана заборгованість за тілом кредиту, що визначається в розмірі 8550 грн як різниця від перерахованої позичальнику ОСОБА_1 суми кредитних коштів в розмірі 9000 грн. та сплаченого одноразово 09.04.2021 року тіла кредиту в розмірі 450 грн (9000 грн 450 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас суд враховує, що, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1%.

При цьому, з урахуванням приписів п.17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону, максимальний розмір денної процентної ставки днів протягом 240 днів з дня набрання чинності цим Законом не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Відповідне положення ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" щодо встановлення обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1% має зворотню дію в часі відповідно до приписів ч.2 ст.5 ЦК України, як таке, що зменушує цивільну відповідальність відповідача у спірних правовідносинах, втім у відповідності до встановленого законом поєтапного зменшення її розмірів.

Отже, згідно встановленого положеннями кредитного договору розмежування процентної ставки за користування кредитними коштами, зокрема за період пролонгації на стандатних (базових) умовах денна процентна ставка підлягає застосуванню в розмірі 2,5% від неповернутої суми кредиту в розмірі 8550 грн.

Так, відповідно представленого розрахунку заборгованості (а.с.12-13), з урахуванням сплаченої згідно п.2.3.1.1. кредитного договору комісії за пролонгацію в розмірі 450 грн, що дорівнює грошовому значенню 5% від отриманої суми кредиту, після спливу первісно визначено строку повернення кредиту 03.05.2021 року строк кредитування відповідача ОСОБА_1 на пільгових умовах було продовжено додатково на 7 днів, тобто до 10.05.2021 року включно.

Натомість на подальший період пролонгації строку кредитування згідно даного розрахунку, а саме з 11.05.2021 року до 09.07.2021 року стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом підлягає врахуванню в розмірі 2,5% відповідно до наведеного вище законодавчого обмеження максимальний розмір денної процентної ставки в межах перших 120 днів. Відтак, проценти за даний період пролонгації на стандартних (базових) умовах, що складає 60 календарних днів, підлягають визначенню в розмірі 12825 грн (8550 грн х 2,5% х 60 днів).

Отже, згідно представленого розрахунку, що містить відомості стосовно сплати відповідачем ОСОБА_1 09.04.2021 року, 13.04.2021 року та 22.04.2021 року процентів по кредиту в розмірі 108 грн, 560 грн та 533,50 грн відповідно, оспорювані проценти за користування кредитом підлягають визначенню в загальній сумі 14364 грн.

Будь-яких інших обгрунтованих розрахунків заборгованості відповідача суду не представлено. Такими суд не визначає, зокрема додатки до представлених договорів факторингу, оскільки вказані у них певні значення складових заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337 не охоплюється волевиявленням відповідача, а їх визнання останньою не доведено суду ні в який спосіб.

Відтак суд приходить до висновку, що оспорювана заборгованість в загальній сумі 22914 грн (8550 грн + 14364 грн) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, достатно узгоджуючись з положеннями матеріального права та умовами кредитного договору, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн (а.с.8), виходячи з обмеженої законом мінімальної ставки судового збору щодо вимог майнового характеру юридичної особи з відповідним коефіціентом щодо подачі позовної заяви в електронному суді, що не підлягає додатковому зменшенню.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, стороною позивача надано позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 (а.с.46), копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024 року (а.с.15-17), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024 року (а.с.14), копію додаткової угоди №102957337 до Договору №43547029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року (а.с.36), копію платіжної інструкції від 30.10.2024 року №652 (а.с.45).

Оплата за вказаним договором про надання правової допомоги визначена зобов`язанням позивача сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення..

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 року в справі №205/5969/15-ц.

Відповідачем ОСОБА_1 належних обґрунтувань щодо неспівмірності зазначених витрат не представлено.

З урахуванням задоволення заявлених позовних вимог частково, суд приходить до висновку про необхідність пропорційної компенсації за рахунок відповідача також витрат на професійну правничу допомогу від розміру 6000 грн, сплата яких у вказаному розмірі позивачем ТОВ "ФК "ПІНГ-ПОНГ" як гонорару на користь адвоката Білецького Б.М. має настати неминуче, до ціни позову, а саме в розмірі 3799,05 грн (22914 х 6000 / 36189).

Отже, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6221,45 грн (2422,40 грн + 3799,05 грн) судових витрат із сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відповідно.

Враховуючи викладене, керуючись ст.15, 16, 204, 509, 526, 527, 530, 548-551, 610, 612, 614, 625-628, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ" (м.Київ, вул. Рибальська, буд.22, , IBAN НОМЕР_2 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346) заборгованість за кредитним договором від 03.04.2021 року №102957337 станом на 29.07.2021 року в загальній сумі 22914 (двадцять дві тисячі дев`ятсот чотирнадцять) гривень, а також 6221 (шість тисяч двісті двадцять одну) гривню 45 копійок судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.