ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/6969/21 Головуючий в суді І інстанції Ус О.В.
Провадження № 22-ц/819/171/25 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О.В. від 17 грудня 2024 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро Українизвернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 07.04.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ММВ3-311211», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_2 , який належить Департаменту патрульної поліції, під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 червня 2019 року у справі № 766/7478/19 встановлено вину ОСОБА_1 у ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлюваного ремонту, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_2 , становить 30 772,45 грн.

Позивачем відшкодовано потерпілому зазначену суму, а також витрати на аварійного комісара у розмірі 1 600,00 грн.

З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому та набуло право регресної вимоги до особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому у розмірі 32 372,45 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2024 року у задоволені позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Рева С.Л., яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення суду першої інстанції, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному встановленні в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки недотримано вимоги нормативно-правових актів щодо особистого огляду транспортного засобу, як обов`язкової складової процедури проведення оцінки транспортного засобу, що ставить під сумнів звіт №51616, як доказ вартості відновлювального ремонту автомобіля СКС МOU-04МП, реєстраційний номер 114572.

Крім того, огляд автомобіля проводився майже через пів року після ДТП, без участі усіх зацікавлених у цьому сторін та без обов`язкової безпосередньої участі оцінювача, а пошкодження, які виявлені після ДТП (07.04.2019 року) не відповідають пошкодженням, виявленим під час огляду автомобіля у вересні 2019 року, їх перелік значно розширено, а місце локалізації не перебуває у зоні зіткнення транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.04.2019 року о 5-00 год. по вул. Зарічна, 202 (степова дорога) в с.Праві Солонці Олешківського району Херсонської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участі мотоциклу «ММВ3-311211», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить Департаменту патрульної поліції.

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.4,5).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не застрахована (а.с.27).

Внаслідок зіткнення зазначених вище транспортних засобів автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», р/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до дублікату звіту суб`єкта оціночної діяльності №5116 від 02 жовтня 2019 року вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 33 163,12 грн. (а.с.13-18, 19-23).

МТСБУ за зверненням Департаменту патрульної поліції на підставі наказу №12444 від 20.11.2019 року (а.с.29) з фонду захисту потерпілих на користь останнього відшкодувало в рахунок заподіяної шкоди кошти в розмірі 30772,45 грн. Оплата проведена на ім`я ФОП ОСОБА_4 21.11.2019 р. на підставі платіжного доручення №1155359 від 21 листопада 2019 року (а.с.33).

За послуги аварійного комісара позивачем сплачено ПАТ «СК`Країна» 1 600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1155060 від 15.11.2019 року (а.с.34, 35).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача, підстави для відповідальності в порядку регресу.

Спірним є визначений позивачем розмір страхового відшкодування у сумі 30 772,45 грн, який, на думку позивача, є належною сумою, що підлягає відшкодуванню в порядку регресу.

Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

10 вересня 2003 року постановою Кабінету Міністрів України №1440 затверджено Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Пунктами 50-55 вказаного Національного стандарту №1, зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Приписами частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна (незважаючи на вибір оцінювачем методичного підходу його оцінки) передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до вимог пункту 51 Національного стандарту №1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим, вимогами пункту 56 Національного стандарту №1 визначено, що звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість, а також додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, встановлено механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Відповідно до п.4.4. Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, серед іншого, така інформація: и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Згідно п.5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Пунктом 5.2. Методики визначено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Згідно п.5.3. Методики до початку технічного огляду оцінювач (експерт) ознайомлюється з наданими документами і фіксує такі дані (якщо вони необхідні для складання висновку): а) прізвище, ім`я та по батькові власника КТЗ (довіреної особи) або найменування власника - юридичної особи; б) місце проживання (місцезнаходження) власника КТЗ; в) дані з свідоцтва про реєстрацію КТЗ (технічного паспорта): серія, номер, ким і коли видане, з яких підстав; г) ідентифікаційні дані КТЗ згідно з наданими документами: тип, марка, модель (модифікація), виробник, країна-імпортер (для КТЗ іноземного виробництва, що ввозиться на митну територію України), колір кузова (кабіни - для вантажних автомобілів, платформи - для причепів, рами, паливного бака та оперення - для мототехніки), рік виготовлення, номери двигуна, кузова, шасі (рами), ідентифікаційний номер КТЗ, реєстраційний номер КТЗ, відмітки про дату заміни номерних складників.

Відповідно до п.5.5. Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Тобто, судом першої інстанції вірно зазначено, що нормативно-правовими актами, якими має керуватися оцінювач при проведенні оцінки (визначення розміру вартості відновлювального ремонту), передбачено його обов`язок особистого огляду транспортного засобу, чого, у порушення таких вимог, не було здійснено оцінювачем. Оцінка оцінювачем проведена на підставі протоколу (акту) огляду ТЗ від 20.09.2019 року, безпосереднім учасником якого оцінювач не був (а.с.24, 14зв.).

Пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем звіт про оцінку транспортного засобу не може вважатися належним та допустимим доказом спричиненої майнової шкоди з огляду на те, що він складений у порушення вимог вищезазначеного законодавства.

Так, підставою для сплати страхового відшкодування у заявленому до стягнення у порядку регресу розмірі слугував звіт №51616 від 02.10.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, проведення якої здійснено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (а.с.13-23).

Оцінка проводилася на підставі протоколу (акту) огляду ТЗ, проведеного 20.09.2019 року на території Управління патрульної поліції в Херсонській області за адресою: м.Херсон, пр.Сенявіна,128 (через 5,5 місяців після ДТП) представником Управління патрульної поліції в Херсонській області Марухашвілі О.Г. та аварійним комісаром Ісаєвим І.В., без участі ОСОБА_1 та без участі оцінювача.

У даному протоколі (акті) огляду транспортного засобу зазначено перелік механічних пошкоджень автомобіля - деформація із заломами та розривами в правій частині заднього бамперу; розбитий правий ліхтар заднього бамперу; подряпини прозорого пластику заднього правого зовнішнього ліхтаря; деформація верхньої задньої частини задньої правої боковини; пошкодження лако-фарбного покриття в районі зовнішньої ручки задніх правих дверей; деформація з пошкодженням лако-фарбного покриття у верхній частині лівих передніх дверей.

Перелік пошкоджень автомобіля, який зазначено патрульними поліцейськими на місці ДТП, суттєво відрізняється від пошкоджень, які зазначено у протоколі, оскільки там містилися лише вказівки на пошкодження заднього бамперу з правої сторони, ліхтаря заднього ходу та вмятини на задньому правому крилі. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, наданим ДПП відповідачу, який був досліджений в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції.

Із звіту оцінювача вбачається, що він для розрахунку вартості ремонту автомобіля СКС МOU-04МП реєстраційний номер 114572 врахував наступні пошкодження (р.3.2):

- дефомовано передні праві двері та боковина права ЧС З;

- пошкодження лако-фарбного покриття задніх правих дверей;

- зруйновано облицювання заднього бамперу та протитуманну задню праву фару;

- брендована плівка на трьох деталях підлягає заміні.

Тобто, пошкодження автомобіля, які встановлені оцінювачем під час складання звіту, не узгоджуються з пошкодженнями, зафіксованими працівниками поліції на місці ДТП.

Зважаючи на те, що вартість пошкоджень проводилася оцінювачем майже через пів року після скоєння ДТП, можна дійти висновку, що додатково визначені ним пошкодження ймовірно не мають ніякого відношення до пошкоджень, спричинених під час ДТП за участю ОСОБА_1 , оскільки могли виникнути під час експлуатації автомобіля протягом певного періоду часу після ДТП.

Отже, оскільки акт огляду та звіт складені через значний проміжок часу після ДТП та відрізняються вказаними у них позиціями пошкоджень, що впливає і на зазначення кількості найменувань деталей та робіт з усунення цих пошкоджень, а отже і впливає на їх вартість, вони не можуть братися до уваги судом як доказ, на підтвердження визначення вартості спричиненої майнової шкоди відповідачем.

Крім того, з огляду на те, що транспортний засіб було відновлено та після вторгнення російської федерації на територію України він залишився перебувати на окупованій території, відповідач позбавлений можливості заявити клопотання про проведення експертизи з метою визначення вартості реальної шкоди, спричиненої саме внаслідок ДТП, а на підставі наявних в матеріалах справи доказів, з огляду на іх суперечливість, суд позбавлений можливості самостійно визначити таку вартість.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Наданий позивачем доказ на підтвердження розміру заподіяної шкоди, а саме звіт №51616 від 02.10.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, не може братися до уваги як такий, що складений з порушенням норм законодавтсва та містить у собі дані, які не відповідають обставинам, встановленим під час розгляду справи.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з ОСОБА_1 1 600,00 грн., сплачених ПАТ «СК «Країни», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та Статуту.

Відповідно до п.40.3 ст.40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до п.3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.

Відповідно до п. 41.4 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.

У даній справі встановлено, що на підставі акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ від 29 жовтня 2019 року позивач 15 листопада 2019 року перерахував 1 600,00 грн ПАТ «СК «Країна» в рахунок оплати його послуг, наданих згідно з умовами договору № 2016/6 від 23.02.106 року (а.с.34,35,36).

У акті зазначено, що було виконано роботи по врегулюванню страхового випадку та передано замовнику документи, а саме експертний звіт №51616 від 02.10.2019 року (дублікат).

Таким чином, хоча законодавчо і визначено правомірність залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України осіб для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, у даному випадку ПАТ «СК «Україна», проте позивачем при цьому не обгрунтовано взаємозв`язок зазначених ним витрат по сплаті ПАТ «СК «Україна» за отримання документів дублікату Звіту №51616 від 02.10.2019 року, на що наголошував і суд першої інстанції у своєму рішенні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення достатньо відповідає критеріям обґрунтованості судового рішення, а доводи апеляційної скарги носять характер незгоди із рішенням суду, були предметом обговорення в суді першої інстанції, і правильність висновків суду не спростовують.

Порушень процесуального права, які б були підставою для скасування оскарженого рішення, апеляційним судом також не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційної скарзі представника позивача доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і на висновки суду не впливають.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

І.В.Склярська