Справа № 350/1617/24
Номер провадження 2-о/350/59/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
присяжних Медвідь І.П., Бурак О.М.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Родікова І.С.,
представника ОСОБА_2 адвоката Ошуст В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки-
У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 недієздатним та призначити його опікуном останнього.
В заяві ОСОБА_1 зіслався на те, що він є сином ОСОБА_2 , який проживає разом з ним та хворіє психічною недугою. Внаслідок цієї хвороби ОСОБА_2 не може самостійно приймати рішення, його поведінка та мислення неадекватним. З метою забезпечення його особистих немайнових та майнових інтересів, його необхідно визнати недієздатним та призначити опікуна.
У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задоволити, оскільки для цього є всі правові підстави. Він проживає з батьком в одному будинку. Призначення його опікуном зумовлено необхідністю отримувати пенсію підопічного та робити інші офіційні речі, наприклад направлення на лікування. Інших осіб, які б на даний час могли опікуватися хворим немає. Вважає, що його батька ОСОБА_2 слід визнавати недієздатним, оскільки останні роки своїми неусвідомленими діями створює загрозу своєму життю, а підставою для цього є, зокрема, висновок судової психіатричної експертизи. Він самостійно здійснює догляд за ОСОБА_2 , який є розумово хворим і фізично немічним.
ОСОБА_2 в судове засідання не прибув.
Представниця ОСОБА_2 , адвокат Ошуст В.М. просила заяву задоволити, визнати ОСОБА_2 недієздатним, а опікуном призначити сина ОСОБА_1 . У неї, як представника особи відносно якої вирішується питання визнання недієздатним, немає жодних сумнівів, що таке є доцільним та необхідним. Саме ОСОБА_1 , є тією особою, що в повній мірі взяла на себе обов`язок доглядати за психічно хворим батьком, тому хворого слід визнати недієздатним, а ОСОБА_1 призначити його опікуном.
Представник Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Майброда Л.В. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви щодо визнання ОСОБА_2 недієздатним. У разі визнання ОСОБА_2 недієздатним опікуном слід призначити заявника ОСОБА_1 .. Інших осіб, які б могли виконувати функцію опікуна ОСОБА_2 відсутні. Заявник один звернувся із заявою про призначення опікуна, його заява належним чином була розглянута, було проведено відповідне обстеження умов проживання та було встановлено, що вони спільно проживають по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є хворою особою, тому потреба в призначенні опікуна наявна, а такою особою слід призначити його сина. Більш детальне обгрунтування необхідності призначення заявника опікуном ОСОБА_2 орган опіки та піклування Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області виклав у своєму висновку.
Вислухавши учасників справи, вивчивши її матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.
Актом обстеження від 13.09.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 проживає і проводить догляд за своїм батьком ОСОБА_2 (а.с.9).
Висновком судово-психіатричного експерта №6/2025 від 09.01.2025 підтверджено, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією (не уточненою), не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.37-40).
Отже, зважаючи на висновок судово-психіатричного експерта №6/2025 від 09.01.2025, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявна правова підстава для визнання його недієздатним.
Вирішуючи питання про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 суд прийшов до такого висновку.
Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до вимог ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.
Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність обгрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).
Серед інших осіб, які не можуть бути опікунами, є особи інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню (п.3.2 Правил).
Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна(піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки (п.3.3 Правил опіки та піклування).
Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
13.03.2025 на адресу суду надійшов Висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Рожнятівської селищної ради про необхідність призначення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З наданого висновку вбачається, що призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , який за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, є необхідним, а метою такого призначення є представництво інтересів, захист особистих немайнових і майнових прав хворого ОСОБА_2 .
З огляду на введений у державі воєнний стан, розглядаючи заяву ОСОБА_1 опікунська рада досліджувала можливість ймовірного зловживання з його сторони в цьому питанні, і прийшла до висновку про відсутність умислу у заявника уникнути обов`язку щодо захисту держави. Намагання ОСОБА_1 здійснювати опіку над ОСОБА_2 зумовлено об`єктивними обставинами, якими є те, що інших осіб, які можуть виконувати опікунські функції немає.
З огляду на введений у державі воєнний стан, розглядаючи заяву ОСОБА_1 опікунська рада досліджувала можливість ймовірного зловживання з його сторони в цьому питанні, і прийшла до висновку про відсутність умислу у заявника уникнути обов`язку щодо захисту держави. Намагання ОСОБА_1 здійснювати опіку над ОСОБА_2 зумовлено об`єктивними обставинами, якими є те, що інших осіб, які можуть виконувати опікунські функції немає. В ході проведення обстеження житлово-побутових умов заявника та його підопічного встановлено що ОСОБА_2 не може пересуватись, приймати їжу, проводити гігієнічні процедури, самообслуговуватись, тощо та постійно потребує стороннього догляду.
Висновок опікунської ради підтверджує наявність у ОСОБА_2 позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчить про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме інтересам підопічного. Крім того, суду надано докази про створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення ним його доглядом та лікуванням.
Крім цього, у цій справі не встановлено інших, крім заявника, осіб, які можуть бути опікуном хворого ОСОБА_2 . Органом опіки, а відтак і судом, не виявлено жодних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 у призначенні його опікуном ОСОБА_2 .
Отже, у цій справі встановлено, що призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , який за станом свого здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, є необхідним для представлення інтересів, захисту особистих немайнових і майнових прав хворого ОСОБА_2 .
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи зазначене та беручи до уваги всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 293, 295, 299-300 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає по АДРЕСА_1 , опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 .
Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним - два роки з моменту набрання ним законної сили.
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.
Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 18.03.2025.

Головуючий:

Присяжні: