Справа №676/5079/21
Номер провадження 2/676/152/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

за участю прокурора Тустановської Т.В.

представників відповідачів ОСОБА_1 , адвоката Луценко Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, треті особи Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про визнання недійсним розпорядження, скасування реєстрації земельної ділянки, скасування реєстрації права власності на садовий будинок та зобов`язання повернути земельну ділянку,-

встановив:

керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, треті особи Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання недійсним розпорядження, скасування реєстрації земельної ділянки, скасування реєстрації права власності на садовий будинок та зобов`язання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації № 93/2004 від 22.01.2004 р. передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Староушицької селищної ради за межами населеного пункту.На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ХМ № 110335) з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, який 10.03.2004 р. зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 26.Відповідно до інформації Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, продовжує перебувати у власності ОСОБА_2 .Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить садовий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24). Право власності посвідчене свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 14.11.2011, виданим 24.12.2013, видавник: Реєстраційна служба Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції.У той же час, в дійсності на вказаній земельній ділянці з кадастровим номером :03:008:0001 розташовані 2 капітальні споруди, що підтверджується план-схемами за результатами обстеження земельної ділянки представниками ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» та землевпорядної організації ТзОВ «Джафар».Згідно з інформацією ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» від 11 березня 2021 року зазначена вище земельна ділянка співпадає з матеріалами базового лісовпорядкування, тобто планшетами 2001 та 2011 років у результаті накладення цифрових баз Держгеокадастру і Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект». Згода на вилучення спірної земельної ділянки уповноваженим державним органом не надавалася. Територія вищевказаної земельної ділянки входила до складу Новоушицької лісомеліоративної станції та у 1981 році частина Новоушицької лісомеліоративної станції була передана в постійне користування ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» згідно з планово-картографічними матеріалами. Отже, спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, перебуває у власності Українського народу і у приватну власність передаватися не може. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001 згідно з інформацією, яка міститься у Публічній кадастровій карті матеріалів лісовпорядкування 2001 та 2011 років накладається на виділ 5 кварталу 20 Староушицького лісництва та виділ 7 кварталу 58 Подільського лісництва. Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 набуто у власність спірну земельну ділянку з порушенням положень земельного законодавства. Прокурор зазначав, що заявляє негаторний позов на підставі статті 391 ЦК України, статті 152 ЗК України. Прокурор просить суд винести рішення яким: скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером :03:008:0001 та усіх інших зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24; Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24, здійсненого на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.2013, виданого Реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції; Зобов`язати ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації з правом постійного користування державного підприємства «Кам`янець-Подільське лісове господарство» земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, звільнивши її від незаконно споруджених (розміщених) будівель та стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір в сумі 9080 грн. В суді прокурор позов підтримав, просить його задовольнити. 15.01.2024 р. прокурором до суду подано додаткові пояснення по позову у справі, в яких вказав, що за результатами опрацювання листа Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.04.2021 № 04.1/2334 (долучено до позовної заяви) та листа Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної військової адміністрації № 34-99-3781/23 від 06.12.2023 із додатками до них встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Староушицький» площею 2415,0 га, який створено рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 17.12.1993 № 3 з метою збереження мальовничих крутосхилів та унікального берегового ландшафту Дністра, заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Представник позивача Хмельницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовими повістками через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі.

Представник Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 14.07.2022 року (а.с.189-190, Т.1) було направлено суду письмовий відзив по справі, в якому повністю заперечують проти заявленого позову. Вказує, що розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №93/2004 від 22.01.2004 «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » прийняте з дотриманням норм чинного законодавства. З огляду на постанову ВС від 14.11.2018 року по справі 183/1617/16, вимога прокурора про визнання незаконним та скасування розпорядження не може слугувати ефективним способом захисту прав позивача у справі, адже оспорюване розпорядження вичерпало свою дію і задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Луценко Р.О. в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. 08.02.2024 року представник відповідачки подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову обгрунтовуючи свої заперечення тим, що ще 22.01.2004 р. розпорядженням Кам`янець-Подільської райдержадміністрації №93/2004 було передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, для ведення садівництва; 10.03.2004 р. відповідачкою отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №110335. За вказаним державним актом земельна ділянка межує із землями прибережної смуги, землями загального користування та землями Староушицького лісництва. У 2013 р. нею було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 21.06.2013 р. нею було отримано акт передачі-приймання межових знаків на зберігання. В акті вказано, що суміжними землекористувачами претензій до існуючих меж не заявлено. Акт було підписано ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» та власниками суміжним земельних ділянок. 04.12.2013 р. відповідачка зареєструвала право власності на земельну ділянку. Розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації від 27.05.2015 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 15.06.2015 р. проведено реєстрацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення лісового господарства. Вказує, що під час розроблення і затвердження технічної документації та під час реєстрації державним реєстратором земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га не було виявлено накладення земельної ділянки з земельною ділянкою з кадастровим номером :04:005:0280 із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:008:0001. Вказує, що позовна вимога про повернення у власність держави земельної ділянки не відповідає належному способу захисту, оскільки мав би бути заявлений віндикаційний позов. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем оскільки отримуючи у власність оскаржувану земельну ділянку не знала та не могла знати про обставини, які зазначені позивачем у позовній заяві. Додає, що позивач не наводить жодних доводів та не дає будь-яких доказів які б підтверджували обізнаність відповідачки щодо вказаних у позові обставин. Вказує, що втручання у право власності його довірительки здійснюється із порушенням ст.1 Протоколу № 1 Конвенції, оскільки таке втручання не є законним та не є пропорційним, що у свою чергу створює додатковий тягар для ОСОБА_2 у разі втрати майна. Представник відповідача подав до суду 28.05.2024 р. заяву про застосування строку позовної давності від 27.05.2024 р.(а.с.102-104 т.3). В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, просить суд застосувати до вимог прокурора строк позовної давності.

Представник третьої особи Південно-Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовими повістками через систему «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі.

Представник третьої особи Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в суді позов прокурора підтримав, вважає його таким, що підлягає до задоволення.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Шевцової Л.М. від 28.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовне судове засідання.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Шевцової Л.М. від 17.11.2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, та заборонено органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки (у тому числі, щодо її поділу чи об`єднання з іншими земельними ділянками); заборонено ОСОБА_2 відчужувати, вчиняти із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:008:0001, дії, спрямовані на зміну цільового призначення вказаної ділянки, її поділу або об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо неї, а також проводити на ній будь-які будівельні роботи; накладено арешт на садовий будинок що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 Ушиця кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0001, та заборонено органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаного садового будинку; заборонено ОСОБА_2 відчужувати, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 Ушиця кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0001 та стягнено судовий збір з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури. В решті заявлених вимог відмовлено. Ухвала набрала законної сили 17.11.2021 року.

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Шевцової Л.М. від 14.12.2022 року, позов керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» про зобов`язання повернути земельну ділянку залишено без розгляду.

Рішенням судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_3 від 14.12.2022 року в позові відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.03.2023 року апеляційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури залишено без задоволення. рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.12.2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2023 р. касаційну скаргу заступника Хмельницької обласної прокуратури задоволено частково, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.12.2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 28.03.2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2023 року головуючим суддею по справі визначено суддю Вдовичинського А.В.

Ухвалою суду від 08.02.2024 року замінено треті сторони по справі на їх правонаступників: Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства на Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, державне підприємство «Кам`янець-Подільське лісове господарство» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Ухвалою суду від 08.02.2024 року судом з власної ініціативи виправлено описку в ухвалі суду від 08.02.2024 року , а саме: з «Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства» на «Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства», з «державне підприємство «Кам`янець-Подільське лісове господарство» на «Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Ухвалою суду від 05.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Розпорядженням Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації № 93/2004 від 22.01.2004 р. передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва, що розташована на території Староушицької селищної ради за межами населеного пункту.

На підставі вказаного розпорядження районної державної адміністрації Проценко Г.М. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, який 10 березня 2004 року зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить садовий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2013 році за заявою ОСОБА_2 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, площею 0,12 га, для ведення садівництва. (а.с. 147-151, Т.1) Відповідно до технічної документації із землеустрою, земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001 межує із землями державної власності, землями загального користування та землями Староушицького лісництва. Вказана земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі без встановлення відомостей щодо обмеження в її використанні, відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.08.2021 р.(а.с.19 т.1) на спірній земельній ділянці знаходиться садовий будинок загальною площею 32,8 кв.м з навісом, який належить ОСОБА_2 на праві власності. Право власності відповідачки на садовий будинок зареєстровано 23.12.2013 р. державним реєстратором Петльованою А.М. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ХМ66, виданого 09.10.2013 р. Інспекцією ДАБК в Хмельницькій області.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0280, площею 317,1335 га, яка знаходиться на території Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, яка надана ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» в користування, була сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22 квітня 2015 року.

Відповідно до акту приймання-передачі межових знаків від 22.04.2015 року ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство», Національний природний парк «Подільські товтри» та ОСОБА_2 , які є суміжними користувачами, погодили, що вони не мають претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0280, площею 317,1335 га.

15 червня 2015 року реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області була здiйснeнa реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0280, площею 317,1335 га, з цільовим призначенням для ведення лісового господарства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з листами ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» від 11.03.2021 року № 69(а.с.24 т.1) та від 16.04.2021 р. № 108(а.с.25 т.1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001 співпадає з матеріалами базового лісовпорядкування (планшети 2001, 2011 років) у результаті накладення цифрових баз Держгеокадастру та Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект», згода на вилучення вказаної земельної ділянки не надавалась. Територія вказаної земельної ділянки відповідно до матеріалів лісовпорядкування 1981 року входила до складу Новоушицької лісомеліоративної станції, яка проводила заліснення схилів, у 1993 році частина територій Новоушицької лісомеліоративної станції була передана в постійне користування ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» та включені до складу новоствореного заказника місцевого значення «Староушицький».

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 19 квітня 2021 року № 188 земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001 відповідно до Публічної кадастрової карти та матеріалів лісовпорядкування 2001 та 2011 років накладається на виділ 5 кварталу 20 Староушицького лісництва та виділ 7 кварталу 58 Подільського лісництва. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості спеціаліста представник Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» Ісик В.Д., а також представник третьої особи ДСГП «Ліси України» Шевчук О.В.

Факт накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка перебувала в постійному користуванні ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство», підтверджується оглянутими в судовому засіданні планшетами базового лісовпорядкування (планшети 2001, 2011 років), ситуаційним планом (а.с.27,28 т.1) наданим ДП «Кам`янець-Подільський лісгосп» прокурору з листом від 15.06.2021 р. яким підтверджено, що на спірній земельній ділянці також знаходяться капітальні споруди(а.с.26 т.1).

Як встановлено судом, на запит Кам`янець-Подільської окружної прокуратури від 18.01.2024 року №52-1341-21 вих 24, (а.с.11, Т.3), Філія «Кам`янець-Подільського лісового господарства» Подільський лісовий офіс Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Державного агенства лісових ресурсів України листом від 25.01.2024 року №56 (а.с.12 Т.3), вказала, що станом на 2009-2010 роки відповідно матеріалів базового лісовпорядкування 2001 року до колишньої Староушицької сільської ради входили квартали 19,20,21,22,23,26 Староушицького лісництва, загальна площа земель лісогосподарського призначення становила 347,0 га. Станом на 2016 рік відповідно Проекту організації та розвитку ДП «Кам`янець-Подільський лісгосп» Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства Подільське лісництво Таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків до складу колишньої Староушицької сільської ради входять квартали 57,58,29,60,61,62 земель сільськогосподарського призначення площа яких становила 347,0 га. Відповідно Проекту організації та розвитку ДП «Кам`янець-Подільський лісгосп» Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства Подільське лісництво територію Староушицької сільської ради включено до складу Староушицької селищної територіальної громади. На даний час відповідно правовстановлюючих документів по бувшій Староушицькій сільській раді зареєстровані земельні ділянки площею 317,1335 га та 255,4497 га. Площа виділу 5 кварталу Староушицького лісництва станом на 2001 рік становила 5,9 га, площа виділу кварталу 58 Подільського лісництва станом на 2012 рік 5га, площа виділу 7 кварталу 58 Подільського лісництва станом на 2021 рік 5,2 га.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.01.2023 року №321315255 (а.с.13, Т.3), земельна ділянка з кадастровим номером :05:002:0176 площею 255,4497 га для ведення лісового господарства належить Хмельницькій обласній державній адміністрації з 15.06.2015 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.01.2023 року №321315472 (а.с.13 на звороті, Т.3), земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0280 площею 317,1335 га для ведення лісового господарства належить Хмельницькій обласній державній адміністрації з 15.06.2015 року.

Як встановлено судом, на запит Кам`янець-Подільської окружної прокуратури від 20.11.2023 року №52-1341-21 вих 23, (а.с.19, Т.3), Департамент природних ресурсів та екології Хмельницької обласної військової адміністрації листом від 20.11.2023 року №52-9868вих-23 (а.с.20-35 Т.3), вказав, що ландшафтний заказник місцевого значення «Староушицький» площею 2715,0 га створений рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 17.12.1993 року №3 «Про доповнення природно-заповідного фонду області та встановлення охоронних зон його територій та об`єктів» з метою збереження мальовничих крутосхилів та унікального берегового ландшафту Дністра. Заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони , відтворення та використання. Додано додаткові докази, а саме : копія охоронного зобов`язання на ландшафтний заказник місцевого значення «Староушицький», копію Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Староушицький», копія обґрунтування ландшафтного заказника місцевого значення «Староушицький», копії погодження на створення заповідного об`єкту, копія рішення Хмельницької обласної ради народних депутатів від 17.12.1993 року №3 «Про доповнення природно-заповідного фонду області та встановлення охоронних зон його територій та об`єктів», копія картки первинного обліку території та об`єктів природно-заповідного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ліс - це сукупність землі, рослинності, в якій домінують дерева та чагарники, тварин, мікроорганізмів та інших природних компонентів, що в своєму розвитку біологічно взаємопов`язані, впливають один на одного і на навколишнє середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно екологічні (водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні), естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні (стаття 3 ЛК України; тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЛК України усі ліси на території України становлять її лісовий фонд.

До лісового фонду належать також земельні ділянки, не вкриті лісовою рослинністю, але надані для потреб лісового господарства.

Усі ліси в Україні є власністю держави (частина перша статті 6 ЛК України).

Згідно з частиною другою статті 9 ЛК України у постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 23 ЛК України державне управління в галузі охорони, захисту, використання та відтворення лісів здійснюють Кабінет Міністрів України, Уряд Республіки Крим, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України та його органи на місцях, спеціально уповноважені державні органи лісового господарства, місцеві органи державної виконавчої влади та інші органи відповідно до законодавства України.

У матеріалах лісовпорядкування дається комплексна оцінка ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів, користування земельними ділянками лісового фонду, розробляються основні положення організації та розвитку лісового господарства.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються державними органами лісового господарства за погодженням з місцевими Радами народних депутатів та органами охорони навколишнього природного середовища. Вони є основою для організації ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами (стаття 94 ЛК України).

Державний облік лісів і державний лісовий кадастр ведуться державними органами лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, інвентаризації, обстежень і первинного обліку лісів за єдиною для України системою на кошти державного бюджету.

Порядок ведення державного обліку лісів і державного лісового кадастру встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 96 ЛК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин треба визначати згідно з нормами земельного та лісового законодавства про використання й охорони лісового фонду.

До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів (пункт «а» частини другої статті 55 ЗК України).

Порядок вилучення земельних ділянок визначений статтею 149 ЗК України, згідно з частиною першою якої, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті (частини друга, п`ята статті 149 ЗК України).

Крім того, статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).

Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Частиною п`ятою статті 38 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Як визначено статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктами «а», «в» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Частина перша статті 150 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносить до особливо цінних земель, зокрема, землі природно-заповідного фонду.

Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України (частина друга статті 150 ЗК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності, зокрема, для будівництва житла був можливим тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 5 Розділу Прикінцевих положень Лісового кодексу України вказує, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-224 цс 14).

Планово-картографічні матеріали є належним доказом у справі, виходячи зі змісту інформації, яку вони містять.

Кам`янець-Подільською районною державною адміністрацією передано у приватну власність ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва земельну ділянку лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, яка перебуває у користуванні ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» і накладається на землі лісового фонду, а саме на виділ 5 кварталу 20 Староушицького лісництва та виділ 7 кварталу 58 Подільського лісництва, що підтверджується у тому числі інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» від 19 квітня 2021 року № 188, Публічною кадастровою картою та планово-картографічними матеріалами, оглянутими у судовому засіданні планшетами лісовпорядкування (планшети 2001, 2011 років), ситуаційним планом (а.с.27,28 т.1) наданим ДП «Кам`янець-Подільський лісгосп», а також поясненнями в суді спеціалістами представником Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» Ісик В.Д., представником третьої особи ДСГП «Ліси України» Шевчука О.В. Вказаний квартал Староушицького лісництва був переданий створеному рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 17.12.1993 № 3 ландшафтному заказнику місцевого значення «Староушицький», що підтверджується копією висновку дирекції Кам`янець-Подільського дерлігоспу з питання організації державного ландшафтного заказника Староушицький» на території Староушицького лісництва(а.с.29 т.3).

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91 цс 20), та постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 676/4200/21 (провадження № 61-2362 св 23).

План-схема (а.с.27,28, Т1) вказує про місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001 накладається на територію земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» які включені до новоствореного заказника місцевого значення «Староушицький», що підтверджується листом Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації від 29.04.2021 року № 04.1/2334 (а.с.29, Т1).

Як повідомило Хмельницьке обласне управління лісового та мисливського господарства в листі від 11.03. 2021 року № 69 (а.с.24, Т.1) (без картографічного матеріалу), земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001 за даними Публічної кадастрової карти передана у приватну власність, співпадає з матеріалами базового лісовпорядкування (планшети 2001, 2011 років) в результаті накладання цифрових баз Держгеокадастру та Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдерждліспроект». Згоди на вилучення або відокремлення земельних ділянок лісгосп не давав. Вказане підтверджується і листом від 29.04.2021 року №03-485 (а.с.30 Т.1).

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га відносилася до земель лісового фонду та перебувала у постійному користуванні державного підприємства «Кам`янець-Подільське лісове господарство» згідно з планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, а ОСОБА_2 в свою чергу отримала дану земельну ділянку у приватну власність для ведення садівництва, що безпосередньо зазначено у розпорядженні Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації № 93/2004 від 22.01.2004.

Кам`янець-Подільською районною державною адміністрацією порушено вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЗК України відповідно до яких, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування; вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Таким чином, Кам`янець-Подільською районною державною адміністрацією, всупереч установленому порядку, фактично прийнято рішення про вилучення земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001 із земель лісогосподарського призначення та передано її у приватну власність як земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення індивідуального садівництва), без згоди постійного користувача державного підприємства «Кам`янець-Подільське лісове господарство», правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», чим порушено інтереси держави. Вказане підтверджується листами Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства від 29.04.2021 року №03-485 (а.с.30 Т.1) та від 11.03. 2021 року № 69 (а.с.24, Т.1).

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами належність земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001 до земель природно-заповідного фонду, які включені до складу заказника місцевого значення «Староушицький» який входить до складу природно-заповідного фонду України.

Суд критично оцінює надані представником відповідача ОСОБА_2 суду докази, що спірна земельна ділянка відносить до земель сільськогосподарського призначення, для садівництва оскільки право постійного користування у ДП «Кам`янець-Подільське лісове господарство» на спірну земельну ділянку виникло ще в 1993 р. спірна земельна ділянка включена в 1993 р. до складу новоствореного заказника місцевого значення «Староушицький», а також, що після виготовлення у 2014 році технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на підставі якої реєстратором проведено нанесення меж державного лісового фонду ДП «Кам`янець-Подільський лісгосп», до Публічної кадастрової карти вносилися зміни.

Критично суд також оцінює заперечення представника відповідача що прокурором обрано неналежний спосіб захисту, необхідно було подавати віндикаційний позов. При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц (провадження № 14-76цс22), у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі № 676/4211/21 (провадження № 61-2262св23) згідно з яким зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку, тому ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

Відповідно до правового висновку, викладений у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 648/533/16-ц до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц. За вказаних обставин вимоги представника відповідача Проценко Г.М. про застосування строків позовної давності судом відхиляються.

Ч. 10 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово в своїх постановах звертала увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, стаття 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 107), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 190)). Контроль за використанням земельних ділянок лісогосподарського призначення згідно з їх цільовим призначенням є важливим, враховуючи, зокрема, обмеженість кількості земель цієї категорії, їхнє значення для держави, а також суспільну зацікавленість у попередженні незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення, іншого шкідливого впливу на лісовий фонд, у попередженні вичерпання, виснаження лісових ресурсів, у захисті від знищення їх тваринного і рослинного світу. Такий інтерес є як загальнодержавним, так і локальним інтересом членів відповідної територіальної громади, що виражається у підвищеній увазі до збереження безпечного довкілля, у непогіршенні екологічної ситуації. Отже, витребування спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, протиправно відчуженої фізичній особі органом місцевого самоврядування, переслідує легітимну мету контролю за використанням цього майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим правовим режимом відповідної земельної ділянки.

Суд вважає, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки ОСОБА_2 проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про те, що ця ділянка розташована на території природно-заповідного фонду ландшафтного заказника місцевого значення «Староушицький», інформація про який є загальновідомою. Вона могла ознайомитись зі змістом земельного, водного та природоохоронного законодавства (норми якого щодо отримання у власність земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення є доступними, чіткими та передбачуваними), а також за необхідності могла отримати відповідну правову допомогу перед набуттям в власність спірної земельної ділянки. Відтак ОСОБА_2 могла і повинна була розуміти, що ця ділянка належить до земель природно-заповідного фонду, і її отримання у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є неможливим в силу імперативних вимог законодавства України. Усвідомленість відповідачкою отримання земельної ділянки з природно-заповідного фонду прямо підтверджується її заявою (а.с.234 Т.1) за якою вона зобов`язується забезпечити заповідний режим, санітарну чистоту та не пошкодження рослинності на земельній ділянці яку просить отримати в розмірі 0,12 га, квартал 20 виділ 5 в Староушицькому лісництві. Відповідач був обізнаний про належність земельної ділянки до природно-заповідного фонду від початку проведення процедури по отриманню земельної ділянки, що підтверджується копією її заяви про надання земельної ділянки площею 0,12 га кв. АДРЕСА_2 вид 5 в Староушицькому лісництві в оренду(а.с.234 т.2).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора визнати недійсним розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №93/2004 від 22.01.2004 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 », скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку та усіх інших зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень; зобов`язати ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації з правом постійного користування Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га, - підлягають до задоволення.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палотою Верховного Суду у постанові 18 січня 2023 року по справі № 488/2807/17 не можна розглядати як єдиний позов вимоги в якій поєднані одночасно два способи захисту (віндикаційний і негаторний позови), спрямовані на усунення різних за змістом порушень права власності. У випадку поєднання в одній вимозі віндикаційного та негаторного позовів суд має визначити, яку мету переслідує позивач, і застосувати належні норми права, зокрема, задовольняючи такий позов частково. Зазначений підхід узгоджується з принципом jura novit curia («суд знає закони»), згідно з яким неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Враховуючи, що вимоги прокурора скасувати в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на садовий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24, здійсненого на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.2013, виданого Реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції, та зобов`язати ОСОБА_2 звільнити спірну земельну ділянку від незаконно споруджених (розміщених) будівель є по суті віндикаційними, направленими на усунення володіючому власникові перешкод у користуванні та розпорядженні цією ділянкою. Відновлення володіння спірною земельною ділянкою здійснюється не шляхом знесення спорудженого на ній об`єкта нерухомості, а шляхом внесення запису (відомостей) про право власності держави на спірну земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи, що фактично держава до набрання законної сили рішенням по справі не відновила своє володіння спірною ділянкою, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відмова в задоволенні вимог цієї частини позовних вимог не перешкоджає державі після її введення у володіння спірною земельною ділянкою заявити позов про демонтаж спорудженого на ній нерухомого майна.

Оскільки позовну заяву прокурора задоволено частково, судовий збір, сплачений позивачем за позовну заяву в силу ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає частковому стягненню з відповідачів на користь прокуратури пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 19, 31 ЗК України(1990 р.), ст.ст. 20, 43-45, 81, 83, 149, 150, 164 ЗК України(2002 р.), Законом України «Про природно-заповідний фонд», ст.ст. 3,15, 16, 256, 267, 387-388, 391 ЦК України,ст.ст. 3,4, 6,9,23, 63, 96 та ч.5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації №93/2004 від 22.01.2004 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 »

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку та усіх інших зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень;

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути у власність держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації з правом постійного користування Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0001, площею 0,12 га.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (; місцезнаходження: пров.Військоматський, 3, м.Хмельницький Хмельницької області) 3405,00 грн. судового збору.

Стягнути з Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації (; місцезнаходження: вул.Троїцька, 4, м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області) на користь Хмельницької обласної прокуратури (; місцезнаходження: пров.Військоматський, 3, м.Хмельницький Хмельницької області) 2270,00 грн. судового збору.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2025 р.

Кам`янець-Подільська окружна прокуратура, вул.Драгоманова, 11, м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Позивач: Хмельницька обласна державна адміністрація, ; місцезнаходження: майдан Незалежності, 2, м.Хмельницький, Хмельницька область.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація Хмельницької області, ; місцезнаходження: вул.Троїцька, 4, м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Третя особа: Південно-Західне міжрегіональне управління лісового та мисливського господарства, , місцезнаходження: вул.Кам`янецька, 55, м.Хмельницький.

Третя особа: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», , місцезнаходження: вул.Шота Руставелі, 9а, м.Київ.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Вдовичинський А.В.