Справа № 129/1476/24
Провадження № 22-з/801/21/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Сало Т. Б.
10 березня 2025 рокуСправа № 129/1476/24м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
На розгляді суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року в сумі 36 961 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят один) гривні, а також судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 13 лютого 2025 року задоволено частково.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 09 березня 2020 року в розмірі 4 050 гривень: 3 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1 050 - заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»: судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 331 (триста тридцять одна) гривень 80 копійок; витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 1 430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень.

Стягнуто з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 : витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 2 670 (дві тисячі шістсот сімдесят) гривень; судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 235 (три тисячі двісті тридцять п`ять) гривень 44 копійки.

18 лютого 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 17 808 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

28 лютого 2025 року з суду першої інстанції надійшла вказана цивільна справа.

03 березня 2025 року від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник товариства просить залишити вказану заяву без задоволення, вважаючи, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності, необхідності та співрозмірності із виконаною роботою представника відповідача у даній справі.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 270 ЦПК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково (на 89%), рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року скасовано із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Вирішено питання судових витрат.

У ч. 1 ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 383 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 разом з апеляційної скаргою не було надано доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, апеляційними судом при винесенні постанови не було вирішення питання відшкодування витрат на професійну допомогу, понесених скаржником в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат становить 20 000 грн і включає в себе послуги адвоката з представництва в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 було надано до апеляційної скарги ордер серії АР №1211807 від 10 грудня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Пушкарьовим О.О. у Вінницькому апеляційному суді (а.с.105 т.1).

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 було надано:

- копію договору №04-12-24/1 про надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року, укладений між адвокатом Пушкарьовим О.О. та ОСОБА_1 , у якому сторони у п. 3.1 погодили, що за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі 20 000 грн (а.с.158);

- копію акту прийому-передачі наданих послуг від 11 грудня 2024 року до договору №04-12-24/1 про надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 20 000 грн: 2 000 грн - усна консультація; 18 000 грн - складання апеляційної скарги (а.с.160 на звороті);

- копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Пушкарьовим О.О. на виконання умов договору №04-12-24/1 про надання правничої допомоги від 04 грудня 2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 20 000 грн (а.с.161);

- копію квитанції до прибуткового касового ордера №04-12-24 від 04 грудня 2024 року про сплату ОСОБА_1 , адвокату Пушкарьову О.О. 20 000 грн (а.с.157).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Апеляційний суд виходить з того, що в договорі про надання правової допомоги зазначений фіксований розмір гонорару - 20 000 грн.

При цьому, в акті прийому-передачі наданих послуг та детальному описі робіт зазначено, що вартість наданих послуг становить 20 000 грн, що включає в себе: усну консультацію, за 1 годину витраченого часу підлягає сплаті 2 000 грн; складання апеляційної скарги, за 4 години витраченого часу підлягає сплаті 18 000 грн.

Тобто перелік наданих послуг є конкретизованим.

При цьому, в одному випадку за 1 годину витраченого часу підлягає до сплати 2 000 грн, в іншому - 4 500 грн. Вказана позиція представником не обґрунтована.

Принцип пропорційності, який застосовує ОСОБА_1 в своїх розрахунках при визначенні витрат на правничу допомогу, понесених нею в суді апеляційної інстанції, який був застосований апеляційним судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомог, понесених в суді першої інстанції, не може бути застосований при розгляді даної заяви, оскільки витрати в розмірі 17 808 грн (89% від 20 000 грн) є завищеними, так як характер та обсяг виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідають критеріям співмірності, реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Зокрема, в суді першої інстанції відповідач подав відзив на позовну заяву, вказуючи дві причини незгоди з вимогами позову: неправомірне нарахування відсотків після закінчення строку кредитування та неспівмірність суми кредиту і нарахованих відсотків, при цьому не заперечував факту укладення угоди, факту отримання позики, тощо.

Мотиви апеляційної скарги в більшій своїй частині (майже повністю) відрізняються від мотивів відзиву.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує про відсутність доказів укладення кредитного договору, зокрема, доказів на підтвердження підписання кредитного договору в електронній формі. Також вказує: про належність (чи неналежність) доказів (кредитний договір, Анкета та Правила не вважаються електронними документами); не підтвердження доказами факту існування заборгованості (відсутність первинних документів); про відсутність відносин між ТОВ «Інфінанс», ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (про відсутність доказів перерахування коштів за договором факторингу); про незаконне нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1% денної процентної ставки та нарахування кабальних відсотків.

У розумінні ч. 1 ст. 13, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, адвокат зробив більше, ніж того вимагає закон, і така об`ємна робота адвоката є зайвою, надмірною та невиправданою.

Також апеляційний суд враховує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» скористалося своїм правом на подання заперечень щодо поданого клопотання про ухвалення додаткового рішення і хоча позивач за результатами розгляду такого клопотання просив повністю відмовити в його задоволенні, за своїм змістом воно фактично є клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи це, апеляційний суд вважає, що витрати на правничу допомогу є такими, що не відповідають принципам співмірності та розумності, а також критерію обґрунтованості такої роботи адвоката, і як наслідок оплата за таку роботу є надмірною.

Тому, виходячи з цих обставин та зважаючи на заперечення сторони позивача, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, слід визначити у загальному розмірі 5 000 гривень.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 381, 382, 383, 389 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 000 (п`ять) тисяч гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Т.М. Шемета