провадження № 2-п/361/51/24
УХВАЛА

17 березня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд скасувати заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що про розгляд даної справи йому відомо не було, оскільки жодної повістки та ухвали про відкриття провадження у справі він не отримував, що є поважною підставою неявки відповідача до суду; у матеріалах справи відсутня ухвала про заочний розгляд справи; також у матеріалах справи відсутня заява позивача щодо відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Крім того суд, встановивши, що він (відповідач) перебуває у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зупинив провадження у справі. Як на підставу для задоволення позову, суд посилався на те, що визначений рішенням суду від 03 червня 2016 року розмір аліментів у твердій грошовій сумі є меншим за встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років, визначений у 2024 році, проте така позиція суду є необґрунтованою, оскільки визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації та під час примусового виконання виконавець стягує з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, визначеного СК України. Матеріали справи не містять доказів того, що матеріальне становище позивача змінилося, так само відсутні й докази того, що матеріальне становище його (платника аліментів) покращилося.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бойкініч Р.С. у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення суду підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд вказану заяву задовольнити та призначити справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечувала, просила суд у задоволенні заяви відповідача відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про перегляд заочного рішення, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

17 квітня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 361/10677/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, яким позов задоволено, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2016 року у справі № 361/1998/16-ц, що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено стягувати із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

За змістом ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У ч. 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведених норм цивільного процесуального закону, скасування заочного рішення суду можливе за одночасного існування двох умов: 1) відповідач не з`явився в судове засідання і не подав відзив на позов з поважних причин; 2) відповідач надав суду докази, які мають істотне значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі судом було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути в їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення суду скасуванню не підлягає.

За змістом абз. 1 ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У ч. ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Із відповіді № 342371 від 30 листопада 2023 року із Єдиного державного демографічного реєстру видно, що зареєстрованим місцем проживання відповідача у справі ОСОБА_1 із 16 травня 1997 року є така адреса: АДРЕСА_1 .

На зазначену вище адресу відповідачеві ОСОБА_1 направлялися копія позовної заяви із доданими до неї документами, ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка про виклик відповідача до суду, однак конверт повернувся до суду із поштового відділення не врученим із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 30).

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, і постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18.

Таким чином, суд вважає, що відповідач у справі ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання.

Звертаючись до суду із вказаною заявою про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що у матеріалах справи відсутні підстави для зміни способу стягнення з нього аліментів, оскільки матеріали справи не містять доказів про зміну його та позивача майнового стану з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на дитину.

Із заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2016 року у цивільній справі № 361/1998/16-ц вбачається, що із відповідача ОСОБА_1 непрацюючого, стягнуто аліменти в розмірі 1500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 06 квітня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері дитини ОСОБА_2 , позивача у справі.

Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 14 червня 2016 року, заяву про перегляд цього заочного рішення відповідач ОСОБА_1 до суду не подавав.

Зі змісту заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року, ухваленого у цивільній справі № 361/10677/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, яке просить переглянути відповідач, видно, що при його ухваленні суд керувався тим, що відповідач ОСОБА_1 призваний на військову службу, має постійний дохід, що свідчить про покращення його матеріального стану як платника аліментів, а у позивача ОСОБА_2 унаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації, повністю зруйновано житло, що свідчить про погіршення матеріального стану одержувача аліментів.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів на малолітню дочку сторін.

Також у заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 зазначав, що суд, встановивши, що він призваний на військову службу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зупинив провадження у цивільній справі.

За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначених обставин під час розгляду справи про зміну способу стягнення аліментів судом не було встановлено. Факт перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі з 01 травня 2023 року у місті Бориспіль Київської області та зарахування його у розпорядження окремого контрольно-пропускного пункту Київ не свідчить про неможливість відповідача подати до суду відзив на позов та приймати участь у справі особисто чи через свого представника.

Суд вважає, що у випадку зупинення провадження у справі були б порушені права малолітньої дитини.

У ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Що стосується інших доводів відповідача ОСОБА_1 , на які він посилається у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає, що вони не мають істотного значення для вирішення справи та відповідно не є підставою для скасування заочного рішення суду.

Скасування заочного рішення, можливе лише у випадку встановлення судом наявності існування одночасно двох таких обставин: відповідач не з`явився у судове засідання, у якому ухвалено заочне рішення та не подав відзив на позов саме з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Будь-яких доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи чи заперечували обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 вимог, відповідач ОСОБА_1 суду не надав. Усі заперечення відповідача проти позову зводяться до аналізу тих обставин, які були відомі суду на час ухвалення заочного рішення.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, суду ним не надано, суд дійшов висновку, що правові підстави для скасування заочного рішення суду від 17 квітня 2024 року відсутні, тому заява відповідача про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 128, 187, 259, 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року, ухваленого

у цивільній справі № 361/10677/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на дитину залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що згідно із ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дутчак І. М.