ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4645/24

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/379/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

заявник: ОСОБА_2

заінтересовані особи: Носівська міська рада, Ніжинський відділ

державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі

Чернігівської області Східного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Карпуся І.М. від 29 листопада 2024 року, місце ухвалення рішення - м.Ніжин, у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просила встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_2 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Володькова Дівиця Ніжинського району померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із земельних ділянок, які знаходяться на території Носівської міської ради Ніжинського району: - площею 2,52 га кадастровий номер :02:001:2134, - площею 0,44 га кадастровий номер :02:001:0712, - площею 2,5170 га кадастровий номер :02:001:2135, - площею 0,3897 га кадастровий номер :02:001:0713. ОСОБА_2 вказувала, що вона, будучи двоюрідною сестрою та спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3 , звернувшись із заявою до Носівської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк, при цьому, інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. Проте, при підготовці документів для оформлення спадкових прав з`ясувалось, що неможливо документально підтвердити родинні зв`язки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що відсутні свідоцтва про шлюб та актові записи про шлюб матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та тітки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , а також свідоцтво про народження ОСОБА_3 . За даних обставин, для встановлення факту родинних відносин, який має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилось після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулась до суду із даною заявою.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, задоволено. Судом встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі особа, яка звернулась із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі № 740/4645/24 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, а заяву ОСОБА_2 - залишити без розгляду. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року є незаконним з підстав порушення норм матеріального та процессуального права, неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, і тому рішення суду від 29.11.2024 року, підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 була її хрещеною матір`ю, вони проживали по сусідству, і з травня 2016 року апелянт стала проживати із ОСОБА_3 постійно, у її будинку. В знак вдячності за догляд, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1 , що все своє майно вона перепише на неї. 26.10.2020 року ОСОБА_6 подарувала апелянту свій будинок і земельні ділянки біля нього, планувала скласти заповіт на користь ОСОБА_1 , але не встигла у зв`язку зі смертю. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, і ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , після того, як їй стало відомо про існування оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, з якого вбачається, що ОСОБА_2 претендує на належні ОСОБА_7 земельні ділянки. За доводами апелянта, 13.12.2024 року вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, справа №741/2461/24. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 ніколи не відвідувала ОСОБА_3 , була тільки на її похованні, та знала, що ОСОБА_1 претендує на спадщину померлої хрещеної. За даних обставин, апелянт вважає, що у питанні порядку, черговості спадкування після смерті ОСОБА_3 , існує спір про право на спадщину, що виключає можливість розгляду даної цивільної справи в порядку окремого провадження, та є підставою для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник особи, яка звернулася із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 - адвокат Левченко Г.В. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, заявник ОСОБА_2 та її представник - адвокат Яцун В.М. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка звернулася із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 , представники заінтересованих осіб, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Володькова Дівиця Ніжинського району, що підтверджується копією актового запису про смерть № 117 від 13.10.2021 року.

Із копії спадкової справи, заведеної нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори 29.04.2022 року до майна померлої ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після ОСОБА_3 , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У заяві ОСОБА_2 вказала, що спадкодавець доводиться їй двоюрідною сестрою по материнській лінії, а саме, що матір ОСОБА_2 - ОСОБА_8 була рідною сестрою матері ОСОБА_3 - ОСОБА_9 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 заявника ОСОБА_10 , її матір`ю була ОСОБА_11 (а.с.8, зворот).

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.6). До укладення шлюбу з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 мала прізвище ОСОБА_13 (а.с.5).

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції, ОСОБА_2 вказувала, що дошлюбне прізвище її матері - ОСОБА_14 , а перший шлюб її мати уклала із чоловіком на прізвище ОСОБА_13 , проте, докази переходу зміни прізвища з ОСОБА_14 на прізвище ОСОБА_15 , не збереглись.

Як вбачається із відповіді Державного архіву Чернігівської області від 08.05.2024 року №І-837, в архівному фонді Чернігівська духовна консисторія у книзі реєстрації первинних актових записів цивільного стану про народження по Носівській та Володькодівицькій волостях Ніжинського повіту Чернігівської губернії за 1919-1921 роки є актовий запис цивільного стану № 268 від 20.08.1921 року про те, що ОСОБА_16 так у документі народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Володькова Дівиця Ніжинського повіту Чернігівської губернії, батьки ОСОБА_17 … так у документі … та ОСОБА_18 так у документі…(а.с.7, зворот).

Згідно відповіді Державного архіву Чернігівської області від 08.05.2024 року №І-840, в архівному фонді Чернігівська духовна консисторія у метричній книзі Богоявленської церкви м-ка ОСОБА_19 повіту Чернігівської губернії за 1916 рік є метричний запис про народження №35. Народилася - ОСОБА_20 так у документі. Дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дата хрещення - ІНФОРМАЦІЯ_6 , та наявні відповідні відомості про батьків (а.с.10,зворот).

Відповідями із державного архіву Чернігівської області від 08.05.2024 року та Ніжинського відділу ДРАЦС від 23.05.2024 року підтверджується неможливість отримання відомостей про реєстрацію шлюбів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки книги державної реєстрації актів цивільного стану про шлюб не збереглись (а.с.4, 4,зворот).

ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією актового запису про смерть №20 від 26.02.2008 року (а.с.39). З копії спадкової справи №483/2008, заведеної до майна ОСОБА_23 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.42-48), вбачається, що спадщину після померлої прийняла її дочка - ОСОБА_3 . Також у матеріалах спадкової справи міститься копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , згідно з яким дошлюбне прізвище ОСОБА_23 було ОСОБА_14 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року, задовольняючи вимоги поданої ОСОБА_2 заяви, суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку, що факт родинних відносин, за встановленням якого звернулась ОСОБА_2 , підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , відповідями Державного архіву Чернігівської області щодо актових записів про народження ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , копіями актового запису про смерть ОСОБА_3 та ОСОБА_23 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу ОСОБА_2 , копією спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_23 . Суд першої інстанції зазначив, що факт про встановлення родинних відносин має юридичне значення, оскільки ступінь спорідненості визначає право спадкування, і при цьому, вказаний факт інакше, як у судовому порядку, не може бути встановлено, що є підставою для задоволення вимог поданої ОСОБА_2 заяви про встановлення факту родинних відносин.

Як вбачається із матеріалів даної цивільної справи, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року учасниками справи не оскаржувалось.

В апеляційній скарзі особа, яка звернулась із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі №740/4645/24 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, а заяву ОСОБА_2 - залишити без розгляду. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року є незаконним з підстав порушення норм матеріального та процессуального права, неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, і тому рішення суду від 29.11.2024 року, підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 була її хрещеною матір`ю, вони проживали по сусідству, і з травня 2016 року апелянт стала проживати із ОСОБА_3 постійно, у її будинку. В знак вдячності за догляд, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1 , що все своє майно вона перепише на неї. 26.10.2020 року ОСОБА_6 подарувала апелянту свій будинок і земельні ділянки біля нього, планувала скласти заповіт на користь ОСОБА_1 , але не встигла у зв`язку зі смертю. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, і ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , після того, як їй стало відомо про існування оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, з якого вбачається, що ОСОБА_2 претендує на належні ОСОБА_7 земельні ділянки. За доводами апелянта, 13.12.2024 року вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, справа № 741/2461/24. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_2 ніколи не відвідувала ОСОБА_3 , була тільки на її похованні, та знала, що ОСОБА_1 претендує на спадщину померлої хрещеної. За даних обставин, апелянт вважає, що у питанні порядку, черговості спадкування після смерті ОСОБА_3 , існує спір про право на спадщину, що виключає можливість розгляду даної цивільної справи в порядку окремого провадження, та є підставою для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 статті 293 ЦПК України).

За змістом ч.1, ч.2, ч.3, ч.4, ч.6 статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і Законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про що зазначено в п.1 ч.1 статті 315 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 статті 315 ЦПК України).

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 352 ЦПК України, яка регламентує право апеляційного оскарження, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 01.08.2018 року у справі №592/11194/14-ц, провадження №61-13759св18: …висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про її права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином таке рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

Згідно із приписами п.3 ч.1, ч.2 статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише у межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.02.2020 року у справі № 668/17285/13-ц.

У зв`язку із наведеним, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2025 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: Носівська міська рада, Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 11.04.2022 року у справі №235/3800/20, провадження №61-15487св21.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У справах Осман проти Сполученого королівства та Креуз проти Польщі Європейський Суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у цивільному судочинстві.

Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, свобод, інтереси та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є особа, яка не залучена до участі у справі, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи. В такому випадку, рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між особою, яка не брала участі у справі і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 05.09.2019 року у справі №638/2304/17, від 05.05.2020 у справі №910/9254/18, від 17.05.2021 року у справі №910/2742/20.

У поданій до суду 02.08.2024 року заяві про встановлення факту родинних відносин, з метою реалізації прав, як спадкоємця, ОСОБА_2 просила встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 (а.с.1-2).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року, яке оскаржується ОСОБА_1 , яка не приймала участі у даній справі, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин задоволено. Судом встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, задовольняючи вимоги поданої ОСОБА_2 заяви, суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності досліджені судом докази, які наявні у матеріалах справи та показання свідків, дійшов висновку, що факт родинних відносин, за встановленням якого ОСОБА_2 звернулась до суду, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

В апеляційній скарзі особа, яка звернулась із апеляційною скаргою - ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі № 740/4645/24 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, а заяву ОСОБА_2 - залишити без розгляду. При цьому, апеллянт вказує, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні їй земельні ділянки, і ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , після того, як їй стало відомо про існування оскаржуваного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, з якого вбачається, що ОСОБА_2 претендує на належні ОСОБА_7 земельні ділянки. За доводами апелянта, 13.12.2024 року вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, справа №741/2461/24. За даних обставин, апелянт вважає, що у питанні порядку, черговості спадкування після смерті ОСОБА_3 , існує спір про право на спадщину, що виключає можливість розгляду даної цивільної справи в порядку окремого провадження, та є підставою для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Апелянтом надано копію позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, яка надійшла, та відповідно, зареєстрована Носівським районним судом Чернігівської області 13.12.2024 року (а.с.69-71). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25.12.2024 року у справі № 741/2461/24 відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у даній цивільній справі №740/4645/24 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, судом не вирішувалось питання щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 . При цьому, апелянт ОСОБА_1 не брала участі у справі, та оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 29.11.2024 року питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося. Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року будь-яких висновків щодо ОСОБА_1 чи спадкового майна після смерті ОСОБА_7 не містить, при цьому, даним рішенням суду від 29.11.2024 року не було вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі. Апелянтом ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження належності ОСОБА_1 до кола спадкоємців померлої ОСОБА_3 за законом, або за заповітом, а також не надано доказів перебування ОСОБА_1 у родинних відносинах із померлою ОСОБА_3 або складання ОСОБА_3 заповіту на користь ОСОБА_1 , в тому числі, і щодо чотирьох земельних ділянок, про які йдеться мова у поданій апеляційній скарзі.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 18.07.2022 року у справі № 205/10274/19, від 08.12.2021 року у справі № 444/2122/17.

Необхідно зазначити, що звернення ОСОБА_1 13.12.2024 року (а.с.69-71), у хронологічному розумінні, після ухвалення оскаржуваного нею рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року, до суду із позовом до ОСОБА_2 , Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, не свідчить про те, що оскаржуваним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року порушено права ОСОБА_1 , оскільки станом на вказаний хронологічний період у ОСОБА_1 був відсутній відповідний статус щодо її належності до кола спадкоємців померлої ОСОБА_3 за законом, або за заповітом, а також не надано доказів перебування ОСОБА_1 у родинних відносинах із померлою ОСОБА_3 або складання ОСОБА_3 заповіту на користь ОСОБА_1 , в тому числі, і щодо чотирьох земельних ділянок, про які йдеться мова у поданій апеляційній скарзі.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта щодо наявності у неї права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 29.11.2024 року, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Крім того, апеляційний суд також приймає до уваги наступне.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В доповнення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Європейський Суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто, принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі Пономарьов проти України (заява №3236/03, §42).

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/39 Совтрансавто-Холдинг проти України, а також згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого й те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із приписами п.3 ч.1, ч.2 статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

У постановах Верховного Суду: від 11.07.2018 року у справі №911/2635/17; від 17.05.2018 року у справі №904/5618/17; від 01.08.2019 року у справі №412/1277/2012; від 25.11.2020 року у справі №663/227/13-ц, викладено висновок, що у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і якщо апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки оскаржуваним ОСОБА_1 рішенням суду першої інстанції від 29.11.2024 року не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , то ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень статті 352 ЦПК України, мають право на апеляційне оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у даній справі. При цьому, доводи апелянта ОСОБА_1 щодо наявності у неї права на апеляційне оскарження рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, і відповідно, спростовуються зазначеним вище.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, необхідно закрити.

Керуючись статтями: 352; п.3 ч.1, ч.2 статті 362, статтями: 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Головуючий: Судді: