ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Суми

Справа №583/121/24

Номер провадження 22-ц/816/42/25, 22-ц/816/43/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Абрамович Ганни Олегівни,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року, на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року у складі судді Плотникової Н.Б., ухвалених в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: розірвати договір оренди № 428/16, який укладено 07 жовтня 2016 року між нею та ТОВ «Райз-Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 2,8106 га, кадастровий номер :01:001:0331; розірвати договір оренди № 92/18, який укладено 26 липня 2018 року між нею та ТОВ «Райз-Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 0,5245 га, кадастровий номер :01:001:0332; стягнути з відповідача на її користь невиплачену індексацію в розмірі 9013 грн 09 коп.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельних ділянок кадастровий номер :01:001:0331 та :01:001:0332. 07 жовтня 2016 року вона уклала договір оренди землі з ПрАТ «Райз-Максимко» щодо оренди належної йому земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0331. 26 липня 2018 року вона, ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «Райз-Північ» уклали додаткову угоду, в якій новий орендар (ТОВ «Райз-Північ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «Райз-Максимко». Також 26 липня 2018 року вона уклала договір оренди землі з ТОВ «Райз-Північ» щодо оренди належної йому земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0332. З 2018 року орендну плату відповідач сплачував без урахування індексації, загальна сума заборгованості по індексації орендної плати за 2021-2023 роки становить 9013 грн 09 коп., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі № 428/16, укладений 07 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко», правонаступником якого є ТОВ «Райз Північ», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 жовтня 2016 року за №17040927 щодо земельної ділянки площею 2,8106 га, кадастровий номер :01:001:0331, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

Розірвано договір оренди землі № 92/18, укладений 26 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 листопада 2018 року за №29185326 щодо земельної ділянки площею 0,5245 га, кадастровий номер :01:001:0332, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 9013 грн 09 коп. орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3633 грн 60 коп.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та у задоволенні відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачу щорічно виплачувалася орендна плата у відповідності до розміру земельної ділянки, що відповідало домовленості сторін. Надані позивачем розрахунки виконані некоректно. Вказує на відсутність претензій зі сторони позивача щодо сплати орендної плати не в повному обсязі.

Зазначає, що порядок індексації орендної плати законом не передбачений, у договорах оренди землі, укладених з позивачем така інформація відсутня. Складність, на думку заявника апеляційної скарги, полягала в тому, що індекс інфляції публікується за попередні періоди, тому на час виплати орендної плати точний індекс інфляції за поточний рік ще не був відомий.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно та неправомірно провів розрахунок індексації орендної плати, не застосувавши строків позовної давності, про що було вказано у відзиві на позовну заяву.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідач є податковим агентом, на якого покладено обов`язок щодо розрахунку та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору.

Крім того, вважає, що часткова невиплата орендної плати в силу ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про орендну плату» не є підставою для розірвання спірного договору, оскільки не носить систематичного характеру та не є суттєвою по відношенню до виконавчої частини умов договору.

Як на підставу для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, при вирішенні питання розподілу судових витрат, не взяв до уваги правову позицію, викладену у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №902/1051/19, не було враховано, що під час розгляду справи позиція позивача не змінювалася, а викладені позивачем у позовній заяві доводи не потребували ні додаткового часу, ні зусиль на підготовку.

Позивачем, у встановлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8106 га, кадастровий номер :01:001:0331, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.05.2016 р. та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі № 428/16 строком на 10 років. 20 жовтня 2016 року договір № 428/16 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 17040927, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 січня 2024 року (а.с. 10, 14-15, 17-18).

Відповідно до п. 5 договору №428/16 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444 грн 61 коп.

Пунктами 9, 10, 11 договору № 428/16 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5351,12 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

26 липня 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «Райз Північ» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 428/16, відповідно до якої орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 76444 грн 61 коп., з 2017 року орендна плата складає 7644 грн 46 коп., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 16).

26 липня 2018 року між ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,5245 га, кадастровий номер :01:001:0332, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області), право власності на яку підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 2016 року та ТОВ «Райз Північ» було укладено договір оренди землі №92/18 строком на 10 років. 27 листопада 2018 року договір № 92/18 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 29185326, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 січня 2024 року (а.с. 12, 17-18, 42-45).

Відповідно до п. 5 договору № 92/18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4291 грн 97 коп.

Пунктами 9, 10, 11 договору № 92/18 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 429 грн 20 коп., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачується за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2021 р. по 2 квартал 2023 року та з 1 кварталу 2023 р. по 4 квартал 2023 року, наданих Головним управлінням ДПС у Сумській області, Охтирська ДПІ (Охтирський район) ТОВ «Райз Північ» було нараховано та виплачено орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 : у 2021 р. в розмірі 807 грн 37 коп. та 8881 грн 00 коп., у 2022 році в розмірі 8881 грн 00 коп., у 2023 році в розмірі 8881 грн 00 коп. (а.с. 20-22).

Відповідно до інформації ТОВ «Райз Північ» щодо розміру та часу виплати орендної плати орендодавцю ОСОБА_1 за період 2021-2023 роки:

за договором оренди № 92/18 від 26 липня 2018 року виплачено в 2021 році 472 грн 12 коп. (20 вересня 2021 року) та 34 грн 55 коп. ( 17 червня 2021 року), в 2022 році 472 грн 12 коп. (20 грудня 2022 року), в 2023 році 472 грн 12 коп. (20 вересня 2023 року);

за договором оренди № 428/16 від 07 жовтня 2016 року виплачено в 2021 році 8408 грн 91 коп. (20 вересня 2021 року) та 615 грн 38 коп. (17 червня 2021 року), в 2022 році 8408 грн 91 коп. (20 грудня 2022 року), в 2023 році 8408 грн 91 коп. (20 вересня 2023 року).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата ОСОБА_1 орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору.

Проте, повністю з таким висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Аналіз частини 3 статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).

Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).

За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.

При цьому, базовим місяцем уважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.

Зі змісту укладених між сторонами договорів оренди землі №428/16 від 07 жовтня 2016 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 26 липня 2018 року, та №92/18 від 26 липня 2018 року слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеними договорами оренди землі, виплата орендної плати позивачу проводилася без урахування індексації.

Проведений судом першої інстанції розрахунок орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2023 роки відповідає розрахунку, наведеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.

Отже, в супереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язання за укладеними договорами оренди землі, оскільки виплата орендної плати за 2021-2023 роки позивачу проведена не у повному обсязі. Так, за договором оренди землі №428/16 від 07 жовтня 2016 року розмір недоплаченої орендної плати за 2021 рік становить 487 грн 52 коп., 2022 рік - 3912 грн 31 коп., за 2023 рік 4283 грн 19 коп. За договором оренди землі №92/18 від 26 липня 2018 року розмір недоплаченої орендної плати за 2021 рік становить 27 грн 39 коп., за 2022 рік 219 грн 66 коп., за 2023 рік 240 грн 48 коп.

Загальний розмір недоплаченої орендної плати становить 9013 грн 09 коп., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відсутність у договорах оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону, від виконання взятих на себе зобов`язань за договорами оренди землі.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, адже з позовом ОСОБА_1 звернулася в межах визначених ст. 257 ЦПК України строків.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із рішенням суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання укладених між сторонами договорів оренди землі, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.

Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Натомість у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.

Колегією суддів було встановлено, що дійсно відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за договорами оренди землі №428/16 від 07 жовтня 2016 року, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26 липня 2018 року, та №92/18 від 26 липня 2018 року щодо виплати орендної плати з урахуванням індексації у 2021-2023 роках.

Загальний розмір недоплаченої орендної плати у вказаному періоді за договором оренди землі №428/16 від 07 жовтня 2016 року становить 8683 грн 02 коп., із 34525 грн 04 коп., що підлягав сплаті, у відсотковому співвідношенні складає 25%, а за договором оренди землі №92/18 від 26 липня 2018 року 487 грн 53 коп., із 1938 грн 42 коп., у відсотковому співвідношенню відповідає 25%.

Зазначений розмір недоплаченої відповідачем орендної плати, на переконання колегії суддів, є незначним. У зв`язку з неповною сплатою орендної плати у 2021-2023 роках, позивач не була значною мірою позбавлена орендної плати, на яку вона розраховувала при укладенні договору.

Позиція сторін свідчить про те, що вони не дійшли згоди щодо порядку обрахунку розміру орендної плати з урахуванням індексації, дане питання не було вирішено ними у позасудовому порядку.

Таким чином, зважаючи на те, що часткова несплата відповідачем орендної плати у 2021-2023 роках не призвело до істотного порушення умов укладених між сторонами договорів оренди землі, колегія суддів не вбачає підстав для їх розірвання та вважає, що стягнення з відповідача заборгованості із орендної плати буде ефективним та пропорційним способом захисту порушеного права позивача.

Таким чином, виходячи з викладеного, на підставі п. 3) та п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підлягає зміні також рішення суду і в частині розподілу судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1211 грн 20 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується також з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо визначеного розміру понесених позивачем витрат на професійну допомогу, які підлягають розподілу між сторонам.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем на професійну правничу допомогу, яка була надана йому адвокатом Абрамович Г.О. були понесені витрати на суму 12112 грн

Суд першої інстанції, врахувавши складність справи, критерії розумності та реальності адвокатських витрат, дійшов до висновку, що розподілу між сторонами підлягає 5000 грн 00 коп. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. З такими висновками погоджується і колегія суддів, а доводи апеляційної скарги відхиляє з огляду їх безпідставності.

Разом з тим, враховуючи те, що за результатами апеляційного перегляду, рішення суду скасовано в частині вирішення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, тому підлягає зміні додаткове рішення, в частині розміру присуджених до стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1666 грн 67 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Крім того, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги відповідача, з позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3633 грн. 60 коп. сплачений товариством за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до приписів п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, що відповідає позиції Верховного Суду , викладеній в ухвалі від 5 червня 2024 року № 583/2206/23.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договорів оренди землі та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договорів оренди землі.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року змінити в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 1666 гривень 67 копійок витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» 3633 гривні 60 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 14 березня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов