КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6483/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Мазурик О.Ф., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Павленка Сергія Валерійовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ТОВ «Інстафінанс» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за Договором кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) від 28 вересня 2021 року в розмірі 23 430,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 600,00 грн; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості - 5 538,00 грн, заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати - 5292,00 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 вересня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) в Інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів.

15 жовтня 2021 року між Кредитодавцем та Позичальником було підписано Додаткову угоду № АМ9793404 до спеціальних умов Договору кредитної лінії в Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів.

Відповідно до умов Паспорту споживчого кредиту, Клієнт перед укладенням Договору отримав інформацію яка надається до укладення договору ознайомився та погодився із всіма умовами надання послуг ТОВ «Інстафінанс», які розміщені на офіційному порталі ТОВ «Інстафінанс» https://www.dinero.ua.

За умовам цих договорів позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти, які відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цих договорів.

Однак відповідач належним чином зобов`язання за укладеними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за Договором кредитної лінії №IU8380970 від 28 вересня 2021 року у розмірі 23 430,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 600,00 грн; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості - 5 538,00 грн, заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати - 5 292,00 грн, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, адвокат Павленко С.В., який представляє інтереси ТОВ «Інстафінанс», подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що як встановлено судом першої інстанції, та не заперечувалось відповідачем, між сторонами був укладений кредитний договір, форма якого відповідає вимога чинного ЦК України, та досягнуто згоди щодо його істотних умов, доказів на підтвердження визнання зазначеного договору у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було. Отже судом встановлено факт укладання між сторонами кредитного договору з досягнення між сторонами усіх істотних умов по кредитному договору.

Вказував, що відповідач самостійно вносить номер платіжної карти на яку він зобов`язаний перерахувати грошові кошти. Таким чином даний факт підтверджує, що банківська карта на яку він зобов`язаний перерахувати кредитні кошти позичальнику належить саме відповідачу, оскільки сам відповідач зазначає реквізити такої платіжної карти у заявці на порталі на отримання кредиту.

Зазначав, що відповідачем не надано до суду жодного доказу або заперечення того факту, що банківська картка НОМЕР_1 , на яку було перераховано кредитні кошти в загальному розмірі 12600 грн, не належить останньому.

Позивач вважає, що саме відповідач повинен доводити або спростовувавти інформацію щодо належності або неналежності відповідачу платіжної картки на яку перераховано кредитні кошти.

Вказував, що матеріали справи містять запит ТОВ «Інстафінанс» до AT «ТАСКОМБАНК» від 06 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 щодо переказу на платіжну картку НОМЕР_1 кредитних коштів у розмірі 12600 грн на виконання позивачем умов договору кредитної лінії № IU8380970 щодо надання кредитних коштів та відповідь AT «ТАСКОМБАНК» від 10.07.2023 року на запит ТОВ «Інстафінанс» від 06 липня 2023 року в якому AT «ТАСКОМБАНК» підтверджує факт перерахування кредитних коштів в загальному розмірі 12600 грн від позивача на банківську карту відповідача ( НОМЕР_1 ).

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів надання (видачі) кредиту не узгоджується з наданими позивачем доказами.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Інстафінанс» умов кредитних договорів №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року, щодо здійснення безготівкового переказу грошових сум на банківський рахунок саме відповідача у справі ОСОБА_1 - як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Не надано також позивачем до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та АТ «ТАСКОМБАНК», яке згідно доводів ТОВ «ІНСТАФІНАНС», здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Хоча в своєму листі № 16293/47.1 від 10 липня 2023 року АТ «ТАСКОМБАНК» посилається на те, що діяло в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 64 від 30 березня 2020 року, однак вказаного договору до матеріалів справи позивачем долучено не було.

Так, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем та АТ «ТАСКОМБАНК» щодо переказу платежів, лист АТ «ТАСКОМБАНК» сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за кредитними договорами №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року.

Крім того, довідка ТОВ «ІНСТАФІНАНС» про укладення договору № 0260 від 17 липня 2023 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - позивача.

Також дослідивши надану копію укладеного договору та додатків до нього, копію листа АТ «ТАСКОМБАНК», копію довідки ТОВ «ІНСТАФІНАНС» суд першої інстанції встановив, що ці докази не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 28 вересня 2021 року ТОВ «ІНСТАФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії №IU8380970 (номер у системі IU4846181) в Інформаційно-телекомунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів.

Договір, укладений між сторонами, складається із Спеціальних умов для короткострокового кредиту та Загальних умов договору кредитної лінії, а також паспорту споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору кредитної лінії.

Відповідно до довідки про укладення договору №0260 від 17 липня 2023 року, ОСОБА_1 була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «ІНСТАФІНАНС» відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», з якої вбачається, що між сторонами було укладено договір IU8380970 від 28.09.2021 року (а.с. 19).

Відповідно до п.2.1. розділу загальних умов договору, встановлення договірних відносин між сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: на порталі позичальник повинен заповнити заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, у відповідному полі заявки позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки, на яку бажає отримати кредит.

Після заповнення вищевказаної заявки позичальник створює особистий кабінет на порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на порталі. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві. За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів.

Натискаючи кнопку «Прийняти», позичальник підтверджує надання кредитодавцю згоди на використання персональних даних позичальника для ідентифікації позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника та для виконання договору відповідно до політики конфеденційності, використання порталу відповідно до умов користування порталом, встановлення договірних відносин з кредитодавцем, як передбачається договором та складення договору.

Код підтвердження надсилається кредитодавцем на номер телефону позичальника. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору на основі загальних умов кредиту згідно норм Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Пунктом 3.1. Розділу 3 Договору встановлено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит (Кредити) Позичальнику в межах ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви (Заяв) Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня Строку оплати.

Спеціальними умовами Договору кредитної лінії №IU8380970 від 28 вересня 2021 року встановлено, що сторони домовилися про наступне: ліміт кредитної лінії - 12 600 грн; сума кредиту - 10 000 грн; процентна ставка в день - 1,62%; строк оплати - 30 днів; акційна процентна ставка в день - 1,62%; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000 грн; надана сума кредиту - 10 000 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 14 859 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12274,85%; дата повного погашення - 28 жовтня 2021 року; штраф, якщо є - 50%.

В матеріалах справи міститься копія витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Інстафінанс» транзакції № 19999238 від 28.09.2021 року щодо безготівкової видачі кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 27 зв.).

15 жовтня 2021 року між Кредитодавцем та Позичальником було підписано Додаткову угоду № АМ9793404 до спеціальних умов Договору кредитної лінії в Інформаційно-комунікаційній системі позивача в електронній формі за допомогою дистанційних засобів, відповідно до якої сторони домовилися про наступне: ліміт кредитної лінії - 12 600 грн; сума кредиту - 2 600 грн; процентна ставка в день - 2,01%; строк оплати - 30 днів; акційна процентна ставка в день - 1,41%; потенційний ліміт кредитної лінії - 20 000 грн; надана сума кредиту - 12 600 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 17 934 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 67392,78%; дата повного погашення - 28 жовтня 2021 року; штраф, якщо є - 50%.

В матеріалах справи міститься копія витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Інстафінанс» транзакції № 20096974 від 15.10.2021 року щодо безготівкової видачі кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 2600 грн на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 27).

З метою підписання Договорів, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразові ідентифікатори 3В4SS6 та G5E6FG, що підтверджується довідкою про укладення договору № 0260 від 17 липня 2023 року, складеною представником за довіреністю ТОВ «ІНСТАФІНАНС» А.В. Кирик.

Відповідно до копії листа АТ «ТАСКОМБАНК» № 16293/47.1 від 10 липня 2023 року, повідомлено ТОВ «ІНСТАФІНАНС», що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 64 від 30 березня 2020 року, банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме:

дата операції - 28 вересня 2021 року, картка отримувача - НОМЕР_1 , сума зарахування - 10 000,00 грн., TLS_ID - , код авторизації - 908550, відправник - ТОВ «ІНСТАФІНАНС»;

дата операції - 15 жовтня 2021 року, картка отримувача - НОМЕР_1 , сума зарахування - 2600,00 грн, TLS_ID - , код авторизації - 907550, відправник - ТОВ «ІНСТАФІНАНС» (а.с. 70).

Відповідно до розрахунку заборгованості по укладеному договору №IU8380970 (IU4846181) від 28 вересня 2021 року, станом на 26.07.2023 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 23 430,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 600,00 грн; заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості - 5 538,00 грн, заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післясплати - 5 292,00 грн (а.с. 7-18).

26.07.2023 року представник ТОВ «Інстафінанс» звернувся з повідомленням-вимогою до ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації позичальника, які вона особисто вказала при заповненні заяви на укладення Договору кредитної лінії (а.с. 28-30).

01.08.2023 року повідомлення-вимога була отримана особисто ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з сайту АТ «Укрпошта» (а.с. 31), однак ОСОБА_1 до ТОВ «Інстафінанс» для врегулювання спору не зверталась, погашення заборгованості не здійснювала.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).

Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України до Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріалами справи підтверджено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновку суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Інстафінанс» умов кредитних договорів №IU8380970 від 28 вересня 2021 року та №АМ9793404 від 15 жовтня 2021 року, щодо здійснення безготівкового переказу грошових сум на банківський рахунок саме відповідача у справі ОСОБА_1 - як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Так, суд першої інстанції не врахував Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача щодо факту підтвердження переказу коштів відповідачу, який наявний в матеріалах справи (а.с. 26-26зв.).

З вищевказаного Витягу вбачається, що 28.09.2021 року о 09 год. 34 хв. було перераховано на платіжну картку ( НОМЕР_2 ) клієнта ОСОБА_1 суму у розмірі 10 000 грн, також 15.10.2021 року о 10 год. 20 хв. було перераховано на платіжну картку ( НОМЕР_2 ) клієнта ОСОБА_1 суму в розмірі 2600 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь АТ «Таскомбанк» від 10.07.2023 року № 16293/47.1 на запит ТОВ «Інстафінанс» від 06.07.2023 року в якому АТ «Таскомбанк» підтвердило факт перерахування кредитних коштів в загальному розмірі 12 600 грн від позивача на банківську картку відповідача ( НОМЕР_2 ) (а.с. 70).

Висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між позивачем ТОВ «Інстафінанс» та АТ «Таскомбанк» щодо переказу платежів, суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки правовідносини, які виники між ТОВ «Інстафінанс» та АТ «Таскомбанк» стосуються виключно господарської діяльності даних юридичних осіб та в даному випадку правовідносини, між цими двома юридичними особами не стосуються предмета спору по даній справі.

Водночас АТ «Таскомбанк» у своїй відповіді № 16293/47.1 від 10 липня 2023 року, підтвердив існування правовідносин в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 64 від 30.03.2020 року, який укладений між ТОВ «Інстафінанс» та АТ «Таскомбанк». Суд апеляційної інстанції вважає, що вказана відповідь АТ «Таскомбанк» є належним та достовірним доказом того, що позивач перерахував (видав) кредитні кошти, в загальному розмірі 12600 грн відповідачу на визначений останнім номер банківської карти.

З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія договору кредитної лінії, копія додаткової угоди, які підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів, відповідальність за порушення погоджених умов та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту - 12600 грн, за процентами - 5538 грн, за платою за організацію продовження, якщо сплачується на умовах післяплати - 5292 грн.

Щодо судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6710 грн, що складає 2684 грн - сплачений судовий збір про подачі позову (а.с. 6) та 4026 грн - сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги (а.с. 152).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів та тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Павленка Сергія Валерійовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованість за Договором кредитної лінії № IU8380970 (номер в системі IU4846181) від 28 вересня 2021 року станом на 14 липня 2023 року у розмірі 23 430 грн (двадцять три тисячі чотириста тридцять гривень 00 копійок), з яких 12600 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5538 грн - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості, 5292 грн - заборгованість за платою за організацію продовження якщо сплачується на умовах післяплати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» судовий збір у розмірі 6710 грн (шість тисяч сімсот десять гривень)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», , адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «11» березня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.Ф. Мазурик