Справа № 352/1998/24
Провадження № 22-ц/4808/125/25
Головуючий у 1 інстанції Кузьменко С. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
У Х В А Л А

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Бойчука І. В., Максюти І. О.,

секретаря Шемрай Н.Б.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта адвоката Марущака В.І.

відповідача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх чоловік та батько ОСОБА_5 . У зв`язку із оформленням спадщини їм стало відомо, що за батьком ОСОБА_5 . ОСОБА_6 як головою колгоспного двору було визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . На момент вступу в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 року) у вказаному колгоспному дворі проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . За таких обставин кожному з них належало по 1/4 частині домоволодіння.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому майно. Належну йому 1/4 частину вказаного будинковолодіння прийняли спадкоємці - дружина ОСОБА_7 та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 29 січня 2004 року. Крім того, 21 березня 2008 року нотаріусом видано спадкоємцям за законом свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), розташований на території села Березівка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 . Після її смерті належну їй частину (1/4+ 1/12= 4/12) будинковолодіння прийняв син ОСОБА_5 , який проживав разом із нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09 травня 2004 року, однак не оформив спадщину в установленому законом порядку в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Інший син ОСОБА_2 спадщину не прийняв, оскільки із заявою про прийняття спадщини не звертався до нотаріуса.

Після смерті ОСОБА_5 , відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі, і на 2/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Позивачі постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідачка ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини.

13 квітня 2024 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу видала їм свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади в АБ «Укргазбанк». Одночасно у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила, оскільки будинковолодіння є колгоспним двором, співвласниками є всі члени двору, а тому неможливо встановити спадкову масу та рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 просили визнати за кожним із них право власності на 1/3 будинковолодіння по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 серпня 2024 року сторони подали заяву про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2024 року відмовлено у затвердженні мирової угоди, укладеної між сторонами та продовжено судовий розгляд.

Рішенням Тисменицького районного суду від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

14 січня 2025 року до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла спільна заява сторін про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Укладена між сторонами у справі мирова угода передбачає такі умови:

«1. Сторони погодились про закриття провадження по справі №352/1998/24 у зв`язку із укладеням цієї мирової угоди.

2. Сторони погодились, що їхні частки у будинковолодінні в АДРЕСА_2 складають:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить право власності кожному на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яке належало спадкодавцеві з підстав належності: 1/4 - на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/12 частки в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_6 та 4/12 частки в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7 ;

ОСОБА_2 належить право власності на 1/3 частину домоволодіння з підстав належності: 1/4 - на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/12 частки в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_6 .

3. За взаємною згодою Сторони погодили, що загальна вартість будинковолодіння в АДРЕСА_2 становить 812 049 гривень.

4. Я, ОСОБА_2 , відмовляюсь в користь ОСОБА_1 від належного мені права власності на 1/3 частину будинковолодіння в АДРЕСА_2 та відмовляюся від усіх своїх прав на вказане будинвоволодіння.

5. Я, ОСОБА_3 , відмовляюсь від усіх своїх прав на будинковолодіння в АДРЕСА_2 .

6. Ми, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , погоджуємося на визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_2 .

7. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_2 .

8. Ми, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , погоджуємося на визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_2 .

9. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_2 .

10. Сторони погоджують, що понесені Позивачами та Відповідачами судові витрати в цій справі залишаються за Сторонами, і такі витрати перезподілу між сторонами не підлягають.

11. Сторони укладенням даної Мирової угоди підтверджують відсутність майнових та будь-яких інших претензій одна до одної.

12. Сторони усвідомлюють та розуміють правову природу мирової угоди, у тому числі правові наслідки, які вона породжує. Не існує жодних обставин, які могли б вплинути на їх уявлення про мету та ціль цієї мирової угоди. Сторони гарантують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, а також не є фіктивною та/або удаваною, умови угоди їм зрозумілі; текст угоди прочитаний особисто кожною стороною (представником сторони), доповнень та зауважень немає.

13. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжують настання бажаних наслідків, які відповідають їх дійсним інтересам.

14. Сторони стверджують, що дана мирова угода не порушує права чи охоронювані законом інтереси будь-кого із третіх осіб.

15. Сторони стверджують, що до підписання морової угоди їм роз`яснено наслідки ст. 256 ЦПК України і просять суд затвердити дану мирову угоду, а провадження по справі закрити у зв`язку з укладенням Мирової угоди в порядку визначеному ст. 207, 255 ЦПК України.

16. Дана мирова угода укладена в п`яти примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної зі Сторон и та Суду».

У судовому засіданні апеляційного суду сторони подану заяву підтримали, просили її задоволити.

Ознайомившись зі змістом мирової угоди та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За приписами статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За змістом вказаної статті мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін. Метою мирової угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін і предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Матеріалами справи підтверджується, що предметом спору є визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на 1/3 будинковолодіння по АДРЕСА_2 кожному.

За змістом мирової угоди сторони, в тому числі, домовились про те, що ОСОБА_2 належить право власності на 1/3 частину домоволодіння, він відмовляється на користь ОСОБА_1 від належного йому права власності на 1/3 частину будинковолодіння та від усіх своїх прав на вказане будинвоволодіння, а відповідачі погоджуються на визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини будинковолодіння в АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частини цього будинковолодіння.

Однак, питання щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину спірного домоволодіння не є предметом даного спору, а спір стосується визнання за позивачами права на спадщину в силу існування колгоспного двору. Процесуальний закон допускає вихід за межі позову при укладенні мирової угоди, однак у цьому випадку, предмет мирової угоди передбачає визнання часток за співвласниками, їх перевстановлення та визнання судовим рішенням ряду дій, які можливо оформити в нотаріальному порядку і які не стосуються предмету спору.

Таким чином, зважаючи на положення частини п`ятої статті 207 ЦПК України, враховуючи, що подана на затвердження мирова угода суперечить закону, колегія суддів вважає, що у затвердженні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити та продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись статтями 207, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частки в будинковолодінні відмовити. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин Судді: І. В. Бойчук І. О. Максюта