ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3347/24 Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В. С.
Провадження № 22-ц/818/262/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Усенко Антона Володимировича на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2874819 у розмірі 99 168 (дев`яносто дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 40 копійок та понесених витрат за сплату судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Позов мотивовано тим, що 28.01.2022 року між ТОВ «Лінеруа Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2874819. Відповідно до п.п. 1.1. укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефона клієнта, вказаний при вході, або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п.п. 9.7 договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному пп. Кредитного договору.

Згідно з пп. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролангація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила с публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору:

19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.10.2023 до Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача у сумі 99 168 (дев`яносто дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 40 копійок, з яких

-20 000 (двадцять тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 79 168 (сімдесят дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 40 копійок - сума заборгованості за процентами.

Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених Договором.

Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим позивач звертається до суду.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №2874819, у розмірі 99 168 гривень 40 копійок, з яких: 20 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 79 168 гривень 40 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати за сплату судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Усенко А.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та позов залишити без задоволення.

Скарга мотивована тим, що судом безпідставно було вказано, що переказ грошових коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську карту відповідача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували цей факт перерахування.

У правових висновків, які були висловлені у постанові ВС від 30.01.2018 по справі № 161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, позивачем не доведено належними доказами виконання ТОВ «Лінеура України» своїх обов`язків за кредитним договором № 2874819 від 28.01.2022 року та отримання відповідачем 20000 грн.

Також вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, оформленим відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який фіксує здійснення господарських операцій, а є одностороннім

Вказує, що жодних повідомлень про відступлення прав вимоги апелянт не отримував, зворотного матеріали справи також не містять.

Зауважує, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладаючи договір факторингу не було позбавлено права витребувати первинні документи бухгалтерського обліку на іншу документацію щодо заборгованості боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржника, та згідно до вимог ст.ст. 81, 83 ЦПК України він був зобов`язаний разом з позовом подати до суду усі докази, які підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Зауважує, що надане до матеріалів справи електронне повідомлення про відступлення прав вимоги не можна вважати належним доказом, адже відсутні будь-які докази отримання цих повідомлень відповідачем та факт його обізнаності про це. Також вказане повідомлення не містить ані печатки, ані підпису уповноваженої на те особи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Миколаєнко В.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.

У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісними Кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено.

Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються.

Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.

Також зазначає, що перерахування коштів на платіжні карти Відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Жодних застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час його підписання, до суду належними доказами не подано. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у Відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він НЕ СКОРИСТАВСЯ.

Доводи відзиву на позовну заяву про те, що умови договору щодо встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язання за договором є несправедливими, не повинно братися до уваги, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути Позивач нараховані за понадстрокове користування позикою/кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою договором, саме за понадстрокове користування кредитом. Оскільки у Кредитному договорі, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, нарахування відсотків здійснювалося Первісним кредитором у межах умов даного кредитного договору та відповідно до законодавства, чинного на момент підписання Кредитного договору.

У законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора надавати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Скользнєвої В.В., за відсутності інших учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги за їх відсутності, у визначених у ст. 367 ЦПК України межах дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючі позовну заяву суд першої інстанції вказав наступні мотиви свого рішення.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набувши статусу нового кредитора у Договорі № 2874819 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.01.2022, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної в нього заборгованості за договором кредиту №2874819 від 28.01.2022, який ним у належній електронній формі, який прирівнюється до письмової, був укладений з первинним кредитором дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано електронним одноразовим ідентифікатором.

Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладено між сторонами, договір про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останньою не повернуті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеними вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та ненадає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності яких не спростована.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 99 168 (дев`яносто дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 40 копійок, з яких: 20 000 (двадцять тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 79 168 (сімдесят дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 40 копійок - сума заборгованості за процентами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважав встановленим, що 28.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 2874819 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору (Х153) о 18:30:06, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10 Договору, адреса, реквізити та підпис сторін, а також паспорт споживчого кредиту (зв. бік а.с. 13 та зв. бік а.с. 15).

За умовами п. 1 Кредитного договору товариство надає клієнту споживчий кредит в розмірі 20 000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит було надано строком на 30 днів зі сплатою 726,35 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 % в день, тип процентної ставки фіксована. Згідно п. 2.1 Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Згідно п. 9.9 Кредитного договору, підписуючи цей Договорі Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеруа Україна», розміщені на веб сайті та затвердженні наказом № 67-ОД від 14.06.2021 року, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (а.с. 5-16).

Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки з усіма видами платежіва були підписаний Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х153» 28.01.2022 о 18:28:50, 18:29:03 та 18:30:06, який використовується ним як аналог власноручного підпису, після чого Відповідач отримав кредит в сумі 20 000 гривень на свою платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №5068 від 06.06.2024 про перерахування коштів (зв.бік а.с. 13 -16 та 73).

Суд також вважав встановленим, що переказ коштів, виданих на виконання Кредитного договору було здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера та перевірено, банківська карта клієнта, в свою чергу також пройшла верифікацію на аутентифікацію клієнта.

19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні його права вимоги, а ТОВ «ФК ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 17-21).

Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом ст. 89 ЦПК України дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є складовою частиною їх оцінки з метою встановлення доведеності обставин справи, які відповідно до підстав, предмету позову, та змісту норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, - входять до предмету доказування.

Однак, всупереч ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач не надав до справи належних і допустимих у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинних письмові (або прирівняних до них електронних) документів (меморіальних ордерів, акцептованої платіжної інструкції, виписки з банківських рахунків кредитора тощо) про виконання первинним кредитором обов`язків за договором кредиту перерахування кредитних коштів позичальнику, що є господарською операцією, а тому має фіксуватися за змістом вказаної норми ст. 9 Закону України первинними документами. Ніяких виключень щодо обов`язку первинного кредитора в цьому питання вказаний Закон України не містить, наведені з цього приводу доводи позивача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, - є безпідставними, а наявна у справі довідка не відповідає вказаним вимогам Закону щодо змісту первинного документа, який фіксує господарську операцію перерахування грошових коштів кредитора на рахунок позичальника, та не надає можливості з`ясувати, що перераховані кошти належать саме кредитору.

Відповідно до пункту 63 «Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», затв. Постановою НБУ 04.07.2018 за № 75 (далі Положення № 75) Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно до пункту 64 Положення № 75 виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Колегія судді відхиляє наведені з цього приводу у відзиві на апеляційну скаргу заперечення про те, що вказане Положення № 75 на позивача, який не є банківською установою, за їх безпідставністю. Такі вимоги поширюються на первинного кредитора, а позивач як його сингулярний правонаступник відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України зобов`язаний доводити обґрунтованість заявлених до суду позовних вимог щодо виконання первинним кредитором умов договору кредиту. Дійсність договору факторингу не звільняє нового кредитора від процесуального обов`язку доведення акт укладення договору кредиту не є

Посилання позивача у відзиві на скаргу на необхідність застосування судами положень статті 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, є необґрунтованим, оскільки, процесуальний обов`язок позивача є доведення позовних вимог належними доказами, що не пов`язано і не посилались на недійсність кредитного договору.

Так, у постанові КЦС ВС від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц були висловлені правові висновки про те, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, за змістом вказаної норми ч. 1 ст. 1082 ЦК України новий кредитор має довести, що заявлена ним до боржника грошова вимога підлягає виконанню, тобто є дійсною, а тому покликання на презумпцію правомірності праочину, передбачену ст. 204 ЦК України, - у даному випадку є безпідставним. До аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у згаданій постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц

При укладенні договору факторингу покупець права вимоги, діючи розумно з точки зору стороннього спостерігача має отримати від первинного кредитора належні та допустимі докази дійсності грошової вимоги, до яких належать первинні банківські документи про перерахування первинним кредитором своїх грошових коштів на рахунок позичальника. Позивач у даному випадку є сингулярним правонаступником первинного кредитора, тому має доводити дійсність висунутих проти позичальника грошових вимог. Той факт, що договір факторингу є дійсний і ніким не оспорений, не звільняє нового кредитора внаслідок свого правонаступництва прав та обов`язків первинного кредитора доводити перерахування кредитором своїх грошових коштів позичальнику. Тому на позивача покладається процесуальний обов`язок довести дійсність вимог первинного кредитора, а при доведеності цих обставин - на відповідача покладається процесуальний обов`язок їх спростувати. Іншій підхід до розподілу тягаря доказування, в межах концепції негативного доказу, - не відповідає принципу змагальності, ст. 12 ЦПК України.

Так, принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.

Верховний Суд у справі N 922/527/23 зазначав про те, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 18.03.2020 зі справи N 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи N 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи N 925/2301/14).

Тому за недоведеності надання кредиту позичальнику відповідачу у даній справі наявні у справі розрахунки заборгованості є безпредметними та не є достатніми доказами про наявність заборгованості оскільки такі розрахунки є односторонніми, не узгодженими сторонами аналітичними, а не первинними бухгалтерськими документами, які є необхідними для встановлення заборгованості за договором кредиту.

Так, у постановах ВС від 05.06.2024 у справі №916/2492/21 та від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 були висловлені правові висновки такого змісту: «За загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів».

Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 263 ЦПК України вказаних обставин про надання кредитних коштів позичальнику, які за змістом вказаних норм ст.ст. 1054, 1049 ЦК України є необхідними для виникнення обов`язку у позичальника повернути кредитні кошти, - не з`ясував, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про доведеність позовних вимог.

Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростовують висновки суду першої інстанції та наведені у відзиві на скаргу аргументи позивача.

Оскільки суд припустився до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; ухвалив своє рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, внаслідок чого помилково застосував вказані норми матеріального права, суд апеляційної інстанції відповідно до п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржене рішення суду повністю та ухвалює нове про відмову у задоволенні позову, за його недоведеності.

Відповідно до статті 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги слід відшкодувати за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Усенко Антона Володимировича задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 18 березня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова