ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 621/2604/24
Номер провадження 22-ц/818/1405/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 листопада 2024 року в складі судді Вельможної І.В. по справі № 621/2604/24 за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 08 серпня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 2737, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08 серпня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2737, - розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

11 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представниця ОСОБА_2 - адвокат Грушко Ж.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що між позивачкою та адвокатом Грушко Ж.В. було укладено договір про надання правничої допомоги № LE - 56 від 01 липня 2024 року. Загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, визначений в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 08 листопада 2024 року на суму 8 000,00 грн. Розрахунок суми судових витрат, зазначених в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 08 листопада 2024 року, зроблений з розрахунку 3000,00 грн за одну годину роботи адвоката. З вказаного акту вбачається, що всі види процесуальних документів, які в ньому зазначені, були виконані адвокатом та знаходяться в матеріалах справи.

Просила розглянути заяву та відшкодувати ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в межах цивільної справи № 621/2604/24 у першій інстанції.

18 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Турчин Я.О. за допомогою системи «Електронний суд» подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання мотивоване тим, що позовна заява є типовою, не містить будь-яких розрахунків, справа не обтяжена значною кількістю доказів, які б потребували збирання та вивчення, відтак не є нескладною, і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Відповідач позов визнав в частині вимог про розірвання шлюбу і проти розлучення в суді не заперечував. Законодавець передбачив, що дана категорія справ не потребує обов`язкової та виключної професійної правничої допомоги адвокатів. У відповідача на даний час відсутні відповідні доходи для покриття заявленої суми судових витрат без зменшення свого внеску в захист та оборону України. Скриншоти щодо отримання оплати послуг, надані адвокатом Грушко Ж.В., не можуть розглядатися як належні та допустимі електронні докази. Просив відмовити у стягненні судових витрат на оплату правничої допомоги або зменшити їх розмір до співмірного та справедливого.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 листопада 2024 року заяву задоволено, ухвалено додаткове рішення по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що враховуючи дійсність понесених судових витрат, їх необхідність, розумність їх розміру та складність справи, відображена у поданих та досліджених судом доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивачки роботи (наданих послуг), відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 8 000,00 грн.

На вказане судове рішення 18 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Турчин Я.О. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу - задовольнити, додаткове рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представниці ОСОБА_2 - адвоката Грушко Ж.В. про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не обґрунтував, чому він вважає наведені відповідачем доводи неспівмірності витрат недостатніми або ж неналежними. Заяву про відвід судді було залишено без розгляду з посиланням на те, що відвід на стадії ухвалення додаткового судового рішення не розглядається. Справа і позовна заява є типовою, не містить будь-яких розрахунків, не обтяжена значною кількістю доказів, не потребує значних затрат часу та зусиль. Також справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження як малозначний спір і відповідно до вимог процесуального законодавства не потребувала обов`язкової та виключної професійної правничої допомоги адвоката. Понесення витрат на правничу допомогу позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, належним договором про надання правничої допомоги з підписом позивачки та належними платіжними документами. Суд прийняв докази поза межами спеціально визначеного ЦПК України строку їх надання, оскільки виписки замість скриншотів подані представницею позивачки 18 листопада 2024 року, вже після часу призначеного судового засідання. Позивачка та її адвокат зловживали процесуальними правами. Судом порушено процесуальні права сторін на участь в судовому засіданні, адже повістка про дату засідання була сформована та доведена до відома сторони відповідача лише 14 листопада 2024 року, а засідання було призначене на 18 листопада 2024 року.

06 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представниця ОСОБА_2 адвокат Грушко Ж.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін. Відзив мотивовано тим, що відповідачем не доведено неспівмірності витрат на правничу допомогу. Жодних доказів щодо невчинення представником позивачки дій, спрямованих на захист прав свого довірителя, їх необґрунтованості та нерозумності матеріали справи та апеляційної скарги не містять. Витрати на правничу допомогу підтверджуються належними доказами. Заяву та докази подано без порушення процесуальних строків. Посилання відповідача на зловживання правами є безпідставними. Інші доводи апеляційної скарги ніяким чином не стосуються предмету спору, зокрема доцільності зменшення витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

15 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Турчин Я.О. до суду апеляційної інстанції подав клопотання про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним, мотивоване тим, що надані представницею позивачки електронні примірники платіжних інструкцій не є належними та допустимими доказами, адже у них платником зазначено АТ КБ «Приватбанк», а не позивачку. Текст відзиву не містить обґрунтування неможливості подання наведених доказів у вказаний законом строк з причин, що не залежали від позивачки, а тому такі докази не мають бути прийнятими до розгляду судом.

У задоволенні вказаного клопотання колегія суддів відмовляє, оскільки надані разом з відзивом на апеляційну скаргу докази - копії платіжних інструкцій, не є новими, вже були подані до суду першої інстанції та містяться у матеріалах справи (а.с. 192, 193 том 1). Вважати такі докази неналежними через те, що у графі «платник» вказано, що вони надійшли з транзитного рахунку, а не зазначено у цій графі ПІБ позивачки, підстав немає.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 листопада 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив розглядати справу з викликом учасників справи, однак враховуючи характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог, дана справа не належить до таких, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, та підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Підстав, які б свідчили про необхідність розгляду справи з повідомленням учасників справи, не вбачається. Необхідності у наданні пояснень учасників справи немає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_2 представляла адвокат Грушко Ж.В. на підставі договору № LE-56 про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року та ордеру серія АВ № 1140708 (а.с. 146, 147-148 том 1).

Пунктом 4.2. вказаного договору передбачено, що в день підписання цього договору замовник в повному обсязі оплачує виконавцю вартість наданих послуг.

Згідно з пунктом 4.3. при розрахунку вартості правничої допомоги враховується час, витрачений виконавцем, для виконання умов цього договору.

Відповідно до пункту 4.4 договору сторони погодились, що вартість однієї години роботи виконавця в робочий день складає 3000,00 грн. Під робочим часом, у цьому випадку, розуміється, час: з 9-00 години до 18-00 години у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. У разі надання виконавцем правничої допомоги, на вимогу замовника, в неробочий час, то вартість однієї години роботи виконавця складає 6000,00 грн. За результатами надання правничої допомоги складається акт здачі - приймання наданих послуг, що підписується сторонами. В акті здачі - приймання наданих послуг вказується обсяг наданої виконавцем правничої допомоги, витрачений час та вартість. Акт здачі - приймання наданих послуг передається замовнику виконавцем особисто в руки або надсилається поштою (в тому числі електронною) за реквізитами, визначеними розділом 10 цього Договору.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказано про понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн та подання доказів щодо їх розміру у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

08 листопада 2024 року ОСОБА_2 та адвокатом Грушко Ж.В. підписано акт № 1 здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-56 про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, з якого вбачається, що загальна вартість робіт (послуг) адвоката становить без ПДВ 8 000,00 грн, з яких: надання консультації та роз`яснення клієнту правових питань щодо позиції захисту - 1 000,00 грн, на що витрачено 20 хв. часу; ознайомлення з матеріалами справи - 1 000 грн, на що витрачено 20 хв. часу; написання та подання позовної заяви - 1 500,00 грн, на що витрачено 30 хв. часу; написання та подання відповіді на відзив - 3 000,00 грн, на що витрачено 1 год. часу; участь представника в одному судовому засіданні - 1 500,00 грн, на що витрачено 30 хв. часу (а.с. 151 том 1).

На підтвердження оплати послуг адвокатом надано копії скриншотів, з яких вбачається надходження вхідних платежів № @2PL462453 від 28 червня 2024 року на суму 5211,60 грн та № @2PL149126 від 25 жовтня 2024 року на суму 4000,00 грн з призначенням платежів «сплата за ОСОБА_2 », платник «транз. рахунок платежі DN DG DZ» (а.с. 150 том 1).

11 листопада 2024 року, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, представницею ОСОБА_2 адвокатом Грушко Ж.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

18 листопада 2024 року представницею ОСОБА_2 адвокатом Грушко Ж.В. подано заяву про розгляд справи без її участі та копії платіжних інструкцій @2PL462453 від 28 червня 2024 року на суму 5211,60 грн та № @2PL149126 від 25 жовтня 2024 року на суму 4000,00 грн, тобто загалом 9211,60 грн (а.с. 192, 193 том 1).

З урахуванням того, що судовий збір за подачу позову склав 1211,20 грн, оплата послуг адвоката з правничої допомоги склала 8000,00 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

З урахуванням складності та категорії справи (розірвання шлюбу), обсягу доказів, колегія суддів вважає, що складання позовної заяви і відповіді на відзив не потребували від професійного адвоката значних зусиль і витрат часу. Послуги з консультування клієнта і ознайомлення з матеріалами справи фактично охоплюються послугами зі складання процесуальних документів. Отже, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правничу допомогу 8000,00 грн є завищеним, не співмірним витраченому часу, обсягу і складності наданих послуг.

Водночас, інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , зокрема, щодо того, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження і не потребувала обов`язкової та виключної професійної правничої допомоги адвоката, колегія суддів відхиляє. Сторона має можливість користуватися професійною правничою допомогою у будь-якому спорі, це є її правом. Надані позивачкою копії платіжних документів і скриншоти колегія суддів вважає належними та допустимими доказами, оскільки з них вбачається сума, час, отримувач та призначення платежів. Не зазначення у них платником саме позивачки і вказівка у графі «платник» про надходження коштів з транзитних рахунків не свідчить про те, що ОСОБА_2 не здійснено оплату послуг з правничої допомоги. Скриншоти подані адвокатом разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто у межах передбаченого законом строку на подання доказів щодо судових витрат, а надані 18 листопада 2024 року копії платіжних доручень по суті не є новими доказами та долучені лише на підтвердження вказаних скриншотів. До того ж, колегія суддів враховує, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи вони вже сплачені стороною, чи тільки підлягають оплаті. Доказів зловживання позивачкою та її адвокатом процесуальними правами суду не надано. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді від 18 листопада 2024 року судом першої інстанції обґрунтовано залишено без задоволення, адже незгода сторони з рішенням суду не є підставою для відводу. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, скористався своїм правом надати клопотання про зменшення судових витрат, у судовому засіданні обидві сторони участі не брали, тож доводи ОСОБА_1 про те, що судом розглянуто заяву упереджено, порушено принцип рівності і право сторін на участь в судовому засіданні, є безпідставними.

Таким чином, враховуючи, що позов ОСОБА_2 задоволено, з урахуванням обсягу та складності наданих позивачці послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, категорії справи, обсягу доказів, клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 8000,00 грн до 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 листопада 2024 року - змінити, зменшивши суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 8000,00 грн до 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова