П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Мацунич М.В., Кожух О.А.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України та Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року та на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 червня 2024 року, у справі № 308/22619/23 (Головуючий: Бенца К.К.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до держави України в особі Закарпатської обласної прокуратури , Державної казначейської служби України про стягнення 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду та інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 березня 2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за результатами розгляду цивільної справи №308/12196/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Закарпатської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, проголошено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково і стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, суму в загальному розмірі 600 000 грн., а в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25.11.2021 року по справі №308/12196/19 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні понесених витрат на правову допомогу і в цій частині ухвалено нове рішення про стягнення вказаної суми.

Постановою Верховного Суду від 30.01.2023 року у справі №308/12196/19 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Після набрання законної сили судового рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на його виконання видані виконавчі листи , у справі №308/12196/19 - 28.12.2021 року.

Позивач зазначає, що на виконання вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 звернувся до Державної казначейської служби України 30.12.2021 року з заявами про примусове виконання рішення суду. Такі заяви одержані відповідачем 05.01.2022 року.

Позивач зазначає, що судове рішення у вказаній справі Держава виконала не відразу.

ДКС України перерахувала на банківській рахунок позивача стягнуті за судовим рішенням кошти в загальній сумі 616000,00 грн. 21 жовтня 2023 року , з урахуванням чого позивач посилаючись на тривале невиконання рішення, звернувся з позовом до держави в особі Закарпатської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 05 квітня 2022 року по 20 жовтня 2023 року.

Оскільки судове рішення про виплату на його користь грошових коштів на компенсацію шкоди, яку було заподіяно внаслідок дій державних органів, не виконувалось тривалий час внаслідок дії чинників, які повністю перебували у межах контролю органів влади, то, відповідно до правовї позиції ЄСПЛ, саме держава має нести за це відповідальність.

Позивач зазначає, що виконавчі листи по цивільній справі №308/12196/19 пред`явлені до виконання до Державної казначейської служби України 30.12.2021 року з заявами про примусове виконання рішення суду та одержані відповідачем 05.01.2022 року, а фактичне виконання рішення суду та виконавчих листів відбулось поза межами тримісячного строку, тобто 21 жовтня 2023 року, що дає право звернутись до суду про стягнення з держави 3-ох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 05.04.2022 року по 20.10.2023 року.

Розмір процентів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду в деліктному зобов`язанні у справі №308/12196/19 за період з 05.04.2022 року по 20.10.2023 року становить 28555,40 грн.

Розмір інфляційних втрат, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду в деліктному зобов`язанні у справі №308/12196/19 за період з 05.04.2022 року по 20.10.2023 року становить 133073,22 грн.

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь 28555,40 грн. , що становлять 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 05 квітня 2022 року по 20 жовтня 2023 року включно, та 133073,22 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання за аналогічний період.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 3 відсотка річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду в розмірі 28 454,14 грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 133 073,22грн..

У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 червня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 Петрецького Сергія Івановича про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 200 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду Державна казначейська служба подала апеляційні скарги в яких ставиться питання про скасування рішень, як такі, що постановлені з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки відповідно до Порядку №845 Казначейством було вжито всіх необхідних заходів щодо виконання виконавчих листів виданих 28.12.2021 року Ужгородським міськрайонним судом. Право відносини у цій справі виникли щодо здійснення безспірного списання коштів Державного бюджету України на підставі судового рішення у справі № 308/12196/19 ухваленого згідно із Законом про відшкодування шкоди Разом з тим, стягнення з Державного бюджету України інфляційних витрат та трьох процентів річних законодавством України не передбачено, механізму такого списання не визначено, бюджетні асигнування у Державному бюджеті України на зазначену мету не встановлено. Судом першої інстанції також було змінено прохальну частину позовної заяви, а саме; зазначено шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, хоча позивачем такі позовні вимоги не ставилися, отже таке стягнення є необґрунтованим і незаконним.

У поданій апеляційній скарзі Закарпатської обласної прокуратури зазначається про скасування постановлених судових рішень, як такі, що постановлені з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки ні мотивувальна ні прохальна частина позовної заяви не містить вимог до прокуратури і позивачем безпідставно визначено відповідачем у даній справі Закарпатську обласну прокуратуру Відповідно до правовідносин, що виникають у зв`язку із завданням шкоди та її подальшим відшкодуванням, не підлягає застосуванню ч 2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Ні Законом №266/94 ВР, ні Порядок №845 не наділяють ДКС України повноваженнями прийняти рішення про нарахування та виплату стягувану компенсації за несвоєчасне виконання рішення суду зі стягненням шкоди на підставі Закону №266/94-ВР, як це передбачено статтею 5 Закону №4901 VI у процедурі виконання ДКС України рішення суду, боржником за яким є державний орган. Також є хибним висновок суду першої інстанції при ухваленні додаткового рішення про стягнення на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 23 200 грн., так як при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи і її складністю, витраченим часом адвоката і обсягом наданих послуг, ціною позову в поєднаний з граничним розміром витрат. У матеріалах справи відсутні дані про витрачений адвокатом час, поєднаний з ціною позову, що виключає можливість граничного розміру витрат.

Заслухавши пояснення представника прокуратури Закарпатської області Роман М.М., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, представника Державної казначейської служби України Бардашевську Л.С., яка підтримала доводи, викладених ними в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Петрецького С.І., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги подані на додаткове рішення суду підлягають частковому задоволенню із наступних підстав, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2021 року стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, в загальному розмірі 600 000 грн.

У подальшому вищестоящими судами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2021 року у частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

28 грудня 2021 на виконання рішення суду від 18 березня 2021 року видано виконавчий лист і 30 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 направлено до Державної казначейської служби України заяву про примусове виконання рішення суду і 06 січня 2022 року Державною казначейською службою України отримано заяви, що підтверджується вхідним штампом на поданій заяві.

21.10.2023 року Державною казначейською службою України перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 616 000 грн., що підтверджується випискою по надходженням коштів по картці позивача.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

Правовідносини між сторонами виникли щодо стягнення 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду та інфляційних втрат.

Відповідно до ч 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини другої статті 3 статті 5 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження»,із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За частиною четвертою статті 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Також судом встановлено, що фактична виплата суми заборгованості за рішенням Ужгородського міськрайонного суду в сумі 616 000,00 грн. отримана ОСОБА_1 21.10.2023 року, тобто з пропуском трьохмісячного терміну на виплату заборгованості.

Отже, три місяці для виконання рішення суду, а саме виконавчих листів виданих судом 28.12.2021року про стягнення 600 000та 16 000грн. сплинули 06.04.2022 року і право позивача на стягнення інфляційних та 3% річних виникло з 07.04.2022 року по 20.10.2023 року включно останній день, який передує дню виплати.

Таким чином, Державна казначейська служба України прострочила виплату за рішенням суду на 562 календарні дні і перерахунок нарахувань 3% річних за період з 07.04.2022 по 20.10.2023 року становить 28 454,14 грн. , а розмір інфляційних втрат нарахованих згідно ч 2 ст. 625 ЦК за аналогічний період становить 133 073 грн. 22 коп.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Разом з тим, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні, яким слід зменшити суму витрат на правничу допомогу до 8000 грн., з урахуванням вимог ст.ст. 133,141 ЦПК України, так як розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних робіт адвокатом, часом, витраченими адвокатом виконання відповідних робіт та обсягом надаваних адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України та Закарпатської обласної прокуратури на додаткове рішення задовольнити частково.

Додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 червня 2024 року змінити зменшивши суму витрат на правничу допомогу до 8000 грн.

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ