Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/128/25
Провадження № 2/935/30/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 березня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду із позовом в якому просять суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 3402099 від 19.07.2021 року у розмірі 24 700 грн. та судові витрати в тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 19 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3402099, який укладено в електронній формі шляхом заповнення заявки у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/, який підписано одноразовим електронним ідентифікатором. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн., які перераховані на картковий рахунок відповідача. Вказує, що кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

11 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі до ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором № 3402099 від 19.07.2021 року.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка становить 24 700 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту 5 000 грн.; заборгованості за відсотками 18 750 грн., заборгованості за комісійними винагородами 950 грн.

У зв`язку з чим, з метою відшкодування заборгованості звернулися до суду з цим позовом.

Представник позивача у позові вказав про розгляд справи у порядку спрощеного провадження позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Рекомендоване повідомлення з ухвалою про відкриття провадження у справі, яку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулося до суду з відміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення поштового відправлення. Відзиву та будь-яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідив надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено,що 19 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3402099, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит розмірі 5 000 грн., строком на 30 днів, термін повернення кредиту, сплати комісії та відсотків за користування кредитом - до 18.08.2021 року (п.1.4 Договору).

Комісія за надання кредитних коштів становить 950 грн., яка нараховуються одноразово (п. 1.5.1 Договору).

В п. 2.1 Договору кредиту вказано, що кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до платіжного доручення №51616944 від 19.07.2021 року слідує, що ТОВ «Мілоан» здійснили переказ коштів згідно договору № 3402099 на картку № НОМЕР_1 у розмірі 5 000 грн., отримувачем коштів є ОСОБА_1 (а.с.33).

11 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги №12Т. За умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», відповідно до реєстру боржників (портфеля заборгованості).

Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу №12Т слідує, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3402099 в сумі 24 700 грн.

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту № 3402099 за період з 19.07.2021 до 17.10.2021 року становить 24 700 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000 грн., заборгованості за відсотками в сумі 18 750 грн., заборгованість за комісією - 950 грн.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням статті 1055 ЦК України.

Згідно статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МІЛОАН», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором від 19.07.2021 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 5 000 грн. на його банківську картку, відповідно до визначених умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача та не отримання грошових коштів на вказану банківську карту.

Разом із тим суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача ОСОБА_1 в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 19.08.2021 року до 17.10.2021 року.

Так, відповідно до умов п.1.3, 1.4. договору слідує, що строк кредитування відповідача становить 30 днів, тобто до 18.08.2021 року, відсоткова ставка фіксована - 2,50 % за добу від фактичного залишку заборгованості.

Так частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, у яких закріплюються їх права і обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

При цьому зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачу за результатом розгляду його анкети-заяви на кредит від 16.07.2021 року, погоджено наступні умови кредитування: 5000 грн. сума кредиту, строк 30 днів, комісія за надання 19 % від суми кредиту, ставка процентів 2,5 % за кожний день користування. Саме такі умови відображені і у сформованному електронному договорі про надання кредиту.

З урахуванням наведеного проценти за період з 19.08.20212 року до 17.10.2021 року в сумі 15 000 грн. нараховані позивачем поза межами строку кредитування та не відповідають принципу добросовісності первісного кредитора при укладенні договору, у частині ознайомлення позичальника при укладенні договору з строками кредитування та їх можливого продовження.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що загальна сума відсотків, за користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування складає 3 750 грн. із розрахунку: 9 000 х 2,5% х 30 днів.

Відповідачем не надано суду доказів повернення наданих у позику коштів чи сплати сум відсотків повністю або частково. Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, погашення заборгованості не надано.

Таким чином, загальна сума боргу ОСОБА_1 за вищевказаним договором про споживчий кредит від 19.07.2021 року становить 9700 грн, з яких: заборгованість за кредитом 5000 грн.; заборгованість за відсотками 3 750 грн., комісія 950 грн. З огляду на вказане вище суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 6 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь.

В матеріалах справи наявний договір про правничу допомогу №42649746 від 01.11.2023 укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Стародуб І.В., додаткова угода до вказаного договору від 30.12.2024 року, (а.с.32) детальний опис робіт щодо стягнення заборгованості за договором про правничу допомогу №42649746, акт виконаних робіт на суму 6 000 грн.

В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру.

З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, яка розглядалася у спрощеному позовному проваджені та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, враховуючи те, що позов задоволено частково на 39.27 %, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 2 356,28 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково на 39.27 %, на суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 951,31 грн.. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором від 19.07.2021 року № 3402099 у розмірі 9 700 (дев`ять тисяч сімсот) грн., а також 951,31 грн. судового збору та 2 356,28 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті розміру стягнення відсотків та витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО