Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

14 березня 2025 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши заяви суддів Григорусь Н.Й. та Коломієць О.С. про самовідвід у цивільній справі №295/18189/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 10 лютого 2025 року

в с т а н о в и в:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Корольовського районного суду міста Житомира, виданого за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено, скасовано судовий наказ Корольовського районного суду міста Житомира від 20 січня 2025 року у справі № 295/18189/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у видачі судового наказу за заявою стягувача ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з боржника ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 05 березня 2025 року до Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 10 лютого 2025 року у справі № 295/18189/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 березня 2025 року вищевказана цивільна справ надійшла на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Григорусь Н.Й., суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.

12 березня 2025 року із суду першої інстанції надійшли матеріали справи №295/18189/24.

До вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі судді колегії Григорусь Н.Й. та Коломієць О.С. вважають за необхідне заявити самовідвід у даній справі на підставі ст. 36 ЦПК України, з посиланням на те, що боржник у справі - ОСОБА_2 , який є суддею у відставці та з яким вони працювали тривалий час у Богунському районному суді міста Житомира.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що за наявності підстав, зазначених у статях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Самовідвід суддями заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Так, згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

У своїй Рекомендації № R (94) 12 щодо незалежності, ефективності та ролі суддів (Принцип I(2)(d) Комітет Міністрів Ради Європи визначив, що судді повинні мати необмежену свободу вирішувати справи безсторонньо, у відповідності із своїм сумлінням та тлумаченням фактів згідно з чинними правовими нормами.

Європейська Хартія про статус суддів передбачає, що закон для суддів повинен гарантувати безсторонність, якої члени суспільства мають право очікувати від суддів(пункт 1.1).

Безсторонність визначається Європейським судом відповідно до суб`єктивного підходу, який бере до уваги особисте переконання або інтереси конкретного судді в певній ситуації, а також, відповідно до об`єктивного підходу, що передбачає надання суддею гарантій, достатніх для усунення будь-якого правомірного сумніву у цьому відношенні. Судді повинні за всіх обставин діяти безсторонньо з тим, щоб забезпечити відсутність правомірних підстав у громадян підозрювати якусь упередженість. У цьому відношенні безсторонність повинна бути очевидною як під час виконання суддею судових функцій, так і інших дій.

Принцип поведінки судді, відповідно до яких кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності розгляду справи та реалізації права учасників судового розгляду на справедливий розгляд справи безстороннім судом, забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи відповідно до вимог Закону, відображений також у Бангалорських принципах поведінки судді.

Необхідно врахувати, що положеннями антикорупційного законодавства визначено два види конфлікту інтересів: потенціальний та реальний, складовими яких є приватний інтерес.

Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, утому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими стосунками з фізичними чи юридичними особами.

Наявність чи відсутність приватного інтересу визначається на момент розгляду справи і залежить від особистісних стосунків судді з певною особою, яка є учасником судового провадження. Суддя самостійно аналізує наявність чи відсутність приватного інтересу в кожній конкретній справі і в подальшому обирає процесуальний спосіб врегулювання конфлікту інтересів (самовідвід, розкриття інформації).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що заяви суддів Григорусь Н.Й. та Коломієць О.С. про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260, 261, 374 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяви суддів Григорусь Н.Й. та Коломієць О.С. про самовідвід задовольнити.

Цивільну справу №295/18189/24 у відповідності до статті 33 ЦПК України передати до канцелярії Житомирського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді