Справа № 604/150/25
Провадження № 2/604/158/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в селищі Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року представниця позивачки ОСОБА_1 адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони в зареєстрованому шлюбі перебувають з 18 листопада 1978 року.

Представниця позивачки вказує, що сторони вже тривалий час проживають окремо, не ведуть спільне господарство, та фактично припинили шлюбні відносини, від шлюбу сторони мають дітей, які вже досягли повноліття, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, проти примирення позивачка заперечує. Враховуючи вищенаведене, просить шлюб розірвати.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.

Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явились, представниця позивачки подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вказав, що позов визнає.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно Підволочиським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18 лютого 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 18 листопада 1978 року, про що складено відповідний актовий запис за №14, місце державної реєстрації: Лисичинська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить заява її представниці, відповідач заявлені позовні вимоги визнав повністю, про що свідчить його заява.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Позовні вимоги про поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли.

З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачкою чи її представницею не було заявлено вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

На підставі ст.ст.24, 56, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 27, 28, 77-81, 112, 113, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 18 листопада 1978 року у Лисичинській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №14.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Б. Сташків