БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/263/25
Провадження № 6/730/4/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

прокурора Ракути В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни заяву Комарівської сільської ради про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2025 року Комарівська сільська рада звернулась до суду заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа за результатом розгляду справи та постановлення вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.01.2024 року у справі № 730/1412/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комарівської сільської ради коштів в сумі 102544,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року у справі № 730/1412/23 задоволено позов прокурора, поданий в інтересах Комарівської сільської ради, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів біоресурсів, на загальну суму 102544,00 грн. 22.03.2024 року першим заступником керівника Ніжинської окружної прокуратури В. Панченком на адресу Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за № 52-77-2182ВИХ-24 направлено виконавчий лист № 730/1412/23, виданий Борзнянським районним судом Чернігівської області від 20.02.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 . Відповідно до листа Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 103575 від 22.04.2024 року, вказаний виконавчий лист до відділу не надходив. Тобто, виконавчий лист № 730/1412/23, виданий Борзнянським районним судом Чернігівської області від 20.02.2024 року, втрачений при пересилці.

Комарівська сільська рада, ОСОБА_1 та представник потерпілого повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались. Також, від Комарівської сільської ради до суду засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради.

У судове засідання з`явився представник Ніжинської окружної прокуратури, який заяву Комарівської сільської ради про видачу дубліката виконавчого листа підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у листі.

На запитання суду представник прокуратури зазначив, що інші докази, у межах даної справи, долучатися не будуть, усі докази вже надані суду, як додаток до заяви заявника.

Додатково представник прокуратури пояснив, що інших подробиць даної справи йому не відомо, загалом, вказаним питанням займався інший представник прокуратури, який зараз перебуває у відрядженні. Однак, відомо, що для з`ясування втрати виконавчого листа писалися відповідні листи. За повідомленням поштового оператора, на пошті даних щодо виконавчого листа немає. Загалом, як саме було втрачено виконавчий лист, невідомо, напевно, при пересилці поштою.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника прокуратури, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно із частиною 3 статті 535 КПК України, у разі, якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання видачі дубліката виконавчого листа не врегульовано нормами КПК України, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми ЦПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб, при цьому їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Згідно підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Діючим законодавством не визначені вимоги до форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 р. № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа, зокрема, у таких заявах повинні бути зазначені назви сторін виконавчого провадження, викладені підстави для видачі дубліката виконавчого листа, посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція щодо надання доказів втрати оригіналу виконавчого документа викладена у постанові Верховного Суду № 640/1347/17 від 08.11.2018 року.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили. Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Розглядаючи заяви даного виду, суду необхідно перевірити, чи оригінал виконавчого листа дійсно втрачено, щоб він у цей момент не перебував у виконавчому провадженні. Суд повинен запобігти ситуації, коли недобросовісний стягувач за одним судовим рішенням ініціює два виконавчі провадження - за оригіналом і дублікатом виконавчого листа.

Суд вважає необхідним зазначити, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або заява державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. Причини втрати для вирішення цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Також Верховний Суд прямо вказав у постанові від 19.04.2021 року в справі № 2-1316/285/11, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби не свідчить про те, що його було втрачено.

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12 безпосередньо досліджено питання підстав для видачі судом дублікату виконавчого листа, а також питання коли оригінал виконавчого листа вважається втраченим.

У постанові від 15 серпня 2024 року у справі № 380/18997/21 Верховний Суд дослідив питання умов визнання вручення повідомлення, надісланого засобами поштового зв`язку, а також визначив обставини, які необхідно встановити для підтвердження або спростування факту отримання поштового повідомлення.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлюють, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

У цій справі суд враховує таке.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи № 730/1412/23, вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2024 року у справі № 730/1412/23, який набрав законної сили, задоволено позов прокурора, поданий в інтересах Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) цінних видів біоресурсів, на загальну суму 102544,00 грн (а.п. 136-138).

На виконання даного вироку суду 20.02.2024 року прокурор Ніжинської окружної прокуратури Кононець Ю.А. звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області із заявою № 52-77-1215ВИХ-24 від 20.02.2024р. про видачу виконавчого листа (а.п. 149-150).

21.02.2024 року прокурор Ніжинської окружної прокуратури Богуславська М.А. отримала в суді відповідний виконавчий лист (а.п. 150).

Як доказ того, що виконавчий лист втрачено, заявник у цій справі посилається на такі докази.

-лист Ніжинської окружної прокуратури від 29.08.2024 року на адресу Комарівської сільської ради, за змістом якого убачається, що з метою виконання вироку суду в частині стягнення із ОСОБА_1 спричиненої шкоди Ніжинською окружною прокуратурою отримано виконавчий лист № 730/1412/23 від 20.02.2024, який було скеровано листом 22.03.2024 року за № 52-77-2182ВИХ-24 на адресу Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Ніжинський ВДВС) (за місцем реєстрації засудженого). Разом з тим, за невідомих обставин, виконавчий лист № 730/1412/23 не надійшов до Ніжинського ВДВС, та встановити місце його втрати виконавчого листа неможливо, оскільки відправка здійснювалася канцелярією окружної прокуратури звичайним листом (не рекомендованим). Як зазначено у даному листі, до нього долучені додатки: лист прокуратури від 22.03.2024 з додатком на 4 аркушах, лист прокуратури від 18.04.2024 року на 1 аркуші, лист ВДВС від 22.04.2024 року на 1 аркуші (а.с. 4-5);

-заява Ніжинської окружної прокуратури про примусове виконання рішення суду від 22.03.2024 року (а.с. 6-7);

-лист Ніжинської окружної прокуратури) про надання інформації та копій відповідних документів про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 730/1412/23 від 20.02.2024 року, а також проведені виконавчі дії» (а.с. 8);

-лист Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 103575 від 22.04.2024 року про те, що «виконавчий лист № 730/1412/23, виданий Борзнянським районним судом Чернігівської області від 20.02.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комарівської сільської ради коштів в сумі 102544,00 грн. на виконанні у відділі відсутній та до виконання не надходив» (а.п. 9).

Інших доказів суду не надано.

Фактично, з наданих суду доказів убачається, що позиція Ніжинської окружної прокуратури зводиться до того, що вона направила оригінал виконавчого листа до ВДВС звичайним листом (не рекомендованим), а пошта його втратила.

Саме вказаний факт має й бути підтверджений та перевірений судом.

Однак, суду не надано жодних доказів направлення прокуратурою виконавчого листа до органів ДВС.

Даний факт, у цій справі, заявник підтверджує лише листом прокуратури від 29.08.2024 року.

Стала та послідовна позиція Верховного Суду щодо даного питання зводиться до того, що сам по собі супровідний лист про відправлення кореспонденції без сукупності відповідної інформації про його направлення і отримання не є належним доказом підтвердження виконання обов`язку щодо направлення такої кореспонденції (наприклад, постанова ВС від 14 вересня 2023 року, справа № 713/1807/22). Так, Верховний Суд зазначив, що суди мають перевіряти, яким чином були направлені зазначені у супровідному листі документи, оскільки сам супровідний лист не є доказом направлення.

Однак, жодних доказів дійсної відправки прокуратурою виконавчого листа ані заявником у цій справі, ані представником прокуратури не надано.

При цьому, суд виходить з того, що направлення оригіналу виконавчого листа суду звичайним листом (не рекомендованим) вже є порушенням, однак оцінки цьому не надає, оскільки вказане відноситься до дисциплінарних функції органу, який здійснив таке направлення.

Оцінюючи таку ситуацію - щодо направлення виконавчого листа навіть звичайним листом як заявник, так й представник прокуратури, не позбавлений надати суду відповідні докази такого направлення, оскільки як направлення рекомендованих відправлень, так і направлення й простих відправлень (як на то вказує прокурор), регламентується наказом Генеральної прокуратури України від 12.02.2019 року № 27 « Про затвердження Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України», згідно якої убачається чіткий алгоритм дій прокуратури щодо направлення, в тому числі, простих відправлень та докази такого направлення.

Оцінюючи доводи як заявника, так й прокуратури, суд також керується сталою практикою Верховного Суду, який неодноразово досліджував питання, що є належним доказом підтвердження факту направлення певної кореспонденції поштовим шляхом.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270 (п. 62), підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку. Також, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку, послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей (п.17). У разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк (форму) повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу (п. 49).

25 жовтня 2022 року Верховний Суд в межах справи № 510/280/21 також досліджував особливості направлення поштової кореспонденції.

Суд наголошує, що у цій справі доказів направлення прокуратурою виконавчого листа на адресу органів ДВС матеріали справи не містять, як-то: будь-які дані про те, що виконавчий лист направлено поштовим шляхом (квитанція, чек, опис вкладення, відмітка пошти про отримання кореспонденції та таке інше або докази, що передбачені Тимчасовою інструкцією з діловодства в органах прокуратури України).

Також, прокуратурою не надано інших доказів направлення виконавчого листа, в разі, якщо виконавчий лист було передано ДВС іншим шляхом (відмітка з розносної книги, підпис уповноваженого працівника про отримання та таке інше).

Таким чином, у цій справі, не надано жодного доказу направлення виконавчого листа до органів ДВС.

У разі ж втрати такого листа безпосередньо у прокуратурі, вказане також має бути підтверджено відповідними доказами (наприклад, висновок за результатами службового розслідування, акт про втрату або таке інше).

Зазначення заявником та представником прокуратури про те, що виконавчий лист втрачено при пересилці, без надання відповідних доказів, є лише припущенням.

Суд також бере до уваги й доводи, які прокурор висловив у судовому засіданні, щодо листів прокуратури до поштового оператора та відповідних відповідей, однак які суду не надані, а тому суд уважає, що звернення, до якого не надано відповідні докази, є передчасним.

При цьому, суд сприяв представнику прокуратури у реалізації ним його прав.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Окремо суд звертає увагу й на те, що аналогічне питання Борзнянським районним судом Чернігівської області вже вирішувалося у справі № 730/900/24 (ухвала суду від 05.08.2024 року), однак прокурором з того часу не вжито жодних заходів для з`ясування втрати виконавчого листа та надання суду відповідних доказів.

Як убачається зі справи, що є предметом розгляду, заявником та прокурором надано аналогічні (ті ж самі) докази, що й у справі № 730/900/24.

Покладання обов`язку у цій справі щодо збирання доказів на заявника та суд є неприпустимим.

А пасивна позиція прокуратури, яка за 9 місяців не спромоглася надати відповідні докази втрати виконавчого листа, призводить до безпідставного затягування вирішення питання щодо стягнення збитків, штучної тяганини та порушення прав мешканців територіальної громади.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 81, 433, п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Комарівської сільської ради про видачу дубліката виконавчого листа на підставі вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.01.2024 року у справі № 730/1412/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комарівської сільської ради коштів в сумі 102544,00 грн. відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Ріхтер В.В.