Номер провадження: 22-ц/813/1912/25
Справа № 523/990/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

16 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1004-7142 від 22 грудня 2021 року в розмірі 66780 грн з яких прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 48780 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22 грудня 2021 року між сторонами за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1004-7142.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб за наступних умов: сума кредиту 18000 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 день, знижена відсоткова ставка 2% в день, стандартна відсоткова ставка 3% в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 надані їй грошові кошти, а також проценти за їх використання не повернула у зв`язку з чим станом на 27 грудня 2023 року у неї виникла заборгованість у розмірі 96480 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 78480 грн, однак позивач просить стягнути з відповідачки лише частину цих коштів, а саме 66780 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 48780 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року задоволено позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1004-7142 від 22 грудня 2021 року в розмірі 66780 грн з яких прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 48780 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Підодвірний Т.І. просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

За доводами апеляційної скарги матеріали справи не містять: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, також відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, та докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), та підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Матеріали справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 21 грудня 2021 року № 1004-7142 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством, позивачем не доведено факт укладення кредитного договору.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що копія кредитного договору, що міститься в матеріалах справи створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц, від 16 червня 2022 року у справі №145/2047/16-ц скаржниця зазначає, що у даному випадку належним способом захисту її інтересів є апелювання щодо неукладеності кредитного договору, а не звернення з позовом про визнання цього правочину недійсним.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про нібито отримання відповідачкою коштів від "первісних кредиторів". Також матеріали справи не містять первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували наявність заборгованості та її розмір.

Наданий позивачем лист ТОВ «Контрактовий Дім» на підтвердження факту перерахування скаржниці грошових коштів не містить інформації щодо особи отримувача, підстави перерахування коштів, повного карткового рахунку на який було перераховано кошти, що унеможливлює ідентифікацію особи отримувача коштів.

Скаржниця також звертає увагу, що примірник кредитного договору не містить ні номеру рахунку, ні номеру картки на який нібито мало бути перераховано кошти.

Посилаючись на положення ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист право споживачів», скаржниця зазначає, що пункт 4.9 кредитного договору містить несправедливі умови щодо встановлення вимоги про сплату нею як позичальницею непропорційно великої компенсації (понад 50 відсотків)

Встановлення розміру процентів на рівні 1139965% річних без обґрунтованого розрахунку їх розміру є несправедливою умовою договору, оскільки одночасно порушується принцип добросовісності, а умова договору про встановлення процентів на рівні 1 139 965,0% призводить до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін та завдає фінансової шкоди споживачеві.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало відзив у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що на підтвердження укладання між сторонами кредитного договору №10047142 від 22 грудня 2021 року, до суду надано електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний позичальницею одноразовим ідентифікатором «А323», що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р. та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29 квітня 2023 року) видав відповідачці кредитні кошти у розмірі 18 000 грн на картковий рахунок вказаний нею в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. 3980 від 03 січня 2024 року про успішне перерахування платежу на карту отримувача (відповідачки), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 № 113 передбачено, що Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі НОМЕР_1 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).Пунктом 22 Постанови Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05листопада 2014 № 705 (яка була чинна на момент укладення зазначеного кредитного договору) передбачено, що торговець зобов`язаний не копіювати електронного платіжного засобу чи його реквізитів та не вносити повного номера електронного платіжного засобу до облікових книг та/або до електронних баз даних комп`ютерних програм торговця тощо.Ті ж самі положення передбачені пунктом 64 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів»» від 29липня 2022 № 164 передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити.Таким чином, відповідачкою при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобувідповідачки), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України Позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки. Отже, до суду першої інстанції було надано електронний доказ в паперовій формі (роздруківка текстукредитногодоговору№1004-7142 від 22 грудня 2021 року), підписаний одноразовим ідентифікатором «А323», який містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки із маскою, а саме, НОМЕР_2 . Оскільки, як зазначалось раніше, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який бухгалтерський документ по рахунку ОСОБА_1 , у тому числі виписки по рахунку чи будь які документів про отримання чи використання відповідачкою кредитних коштів (про рух таких коштів) є неможливим. Умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Також позивач звертає увагу, що сплачуючи кредит, відповідачка вчиняла конклюдентні дії, що свідчать про прийняття нею умов кредитного договору, який створив для неї певні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (66780 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

22 грудня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1004-7142, за умовами якого кредитодавець відкриває для позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на наступних умовах.

Кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (далі -Кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користуванням кредитом у порядку передбаченому цим договором (пункт 1.2).

Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 18000 грн (пункт 2.1).

Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної в пункті 2.1 цього договору, позичальнику. Кредит надається позичальнику протягом 3 днів з моменту укладення цього договору (пункт 2.2).

Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (пункт 2.3).

Заявлений строк користування кредитом складає 21 календарний день з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредиту протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п.2.8 цього договору сплатити кредит та повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.2.4.1-2.4.5 цього договору (пункт 2.4).

Дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 22 грудня 2021 року (пункт 2.4.1); останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) 12 січня 2022 року (пункт 2.4.2); сума кредиту 18000 грн (пункт 2.4.3); нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 7560 грн (пункт 2.4.4); разом до сплати 25560 грн (пункт 2.4.5).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою). Знижена процента ставка 2% (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4-3.9 цього договору (пункт 2.6).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів (до 18 жовтня 2022 року) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі Строк кредитування). Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 2.8).

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572462,50% (пункт 2.9).

Позичальник підтверджує, що інформація (дані, документи, відомості) особистого кабінету є його контактними даними, які були зазначені ним під час укладення договору та які дають можливість позичальнику отримувати інформацію та повідомлення від кредитодавця, копіювати, завантажувати таку інформацію та/або документи на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створювати копії документів (у тому числі паперові) (пункт 6.2).

Усі документи та інформація (в тому числі персональні, контактні/поштові дані (враховуючи дані електронної пошти, акаунти та дані щодо місця роботи та проживання) надані позичальником кредитодавцю для укладення цього договору належать позичальнику, не містять неточних або недостовірних відомостей, є актуальними (чинними) на дату укладення договору, складені та/або отримані у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Усі ризики пред`явлення неточних даних/інформації несе позичальник, а кредитодавець, у разі застосування до нього штрафних санкцій/понесення збитків, має право стягнути відповідну суму штрафних санкцій/збитків з позичальника (пункт 7.2.5).

Згідно розділу 8 кредитного договору «Реквізити сторін», цей кредитний договір підписано позичальницею за допомогою електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) А323 (номер пароля). Окрім прізвища, ім`я та по батькові відповідачки, міститься інформація щодо її паспорту (серія та номер), адреса місця проживання, РНОКПП, електронна адреса (а.с. 39).

Згідно довідки про перерахування суми кредиту №1004-7142 від 22 грудня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Easypay» 22 грудня 2021 здійснено видачу кредитних коштів за вказаним вище кредитним договором в сумі 18000 грн, шляхом перерахування на платіжну картку НОМЕР_2 , платіж № (а.с. 26).

Згідно листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих №3980 від 03 січня 2024 року, підписаного електронним підписом генерального директора Мурзенка В., проведено успішну операцію з такими реквізитами: ID платежу , сума 18000 грн, дата прийняття 22 грудня 2021 року, номер договору 1004-7142, номер картки НОМЕР_3 (а.с. 23).

З довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 27 грудня 2023 року (фактично розрахунок заборгованості) убачається, що станом на 17 жовтня 2023 року нараховано відсотків 101700 грн ( 5 колонка), основний борг 18000 грн (8 колонка), залишок нарахованих, не погашених відсотків 78480 грн (9 колонка), сума платежу 23220 грн (10 колонка) (а.с. 30).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог, посилання відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву суд відхилив, як такі, що наведені нею з метою уникнення відповідальності за зобов`язання, які обумовлені укладенням кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, скаржниця посилається на те, що позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів факт підписання сторонами кредитного договору в електронній формі, а також видачу (перерахування) їй грошових коштів.

З такими аргументами відповідачки колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір №1004-7142 від 22 грудня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідачки, шляхом використання одноразового ідентифікатора (А323), що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки.

Також колегія суддів зауважує, що кредитний договір містить особисті дані відповідачки, зокрема її РНОКПП, адресу місця проживання, що відповідає тій інформації, яка зазначена у відзиві на позов та апеляційній скарзі, а також відомостям, які отримані судом першої інстанції з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 45).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що 22 грудня 2021 року у встановленому кредитним договором порядку, а також у відповідності до Закону "Про електронну комерцію", ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії №1004-7142, за умовами якої позичав надав, шляхом перерахування відповідачці грошові кошти у розмірі 18000 грн на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення власних потреб.

Цього ж дня, тобто 22 грудня 2021 року, вказана сума позики була перерахована відповідачці на платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями, наданими позивачем, зокрема копією довідки про перерахування суми кредиту та копією довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Доказів на підтвердження того, що вказана картка не належить відповідачці, або, що на таку не було зараховано 18000 грн на виконання договору про відкриття кредитної лінії скаржницею не надано.

Наведені вище обставини скаржницею усупереч ст. 12,81 ЦПК України не спростовані, що є її процесуальним обов`язком, при цьому позивачем надані докази, які спростовують наведені вище доводи скаржниці, оскільки слугують підтвердженням існування між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин.

Також колегія суддів зауважує, що відповідачка на виконання обов`язків, покладених на неї умовами вказаного вище кредитного договору, сплачуючи відсотки за користування кредитними коштами протягом строку дії зниженої процентної ставки (2%), а саме 11 січня 2022 року (тобто за день до 12 січня 2022 року, який є днем першої сплати процентів за користування кредитом), 01 лютого 2022 року у розмірі 7560 грн, тобто не допускаючи прострочення, також сплатила грошові кошти 23 лютого 2022 року в сумі

8100 грн, а загалом 23220 грн. Ця обставина скаржницею не заперечується.

Такі дії відповідачки, спрямовані на сплату нарахованих процентів за користування кредитом у заявлений строк свідчать, як про визнання відповідачкою боргу перед позивачем, так і існування між сторонами кредитних правовідносин.

Отже за встановлених судом обставин справи, 22 грудня 2021 року між позивачем та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, шляхом підписання його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового пароля), умови якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» були виконані, у той час як відповідачка у строк, передбачений умовами договору, заборгованість не повернула.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення вказаного вище позову.

Щодо аргументів скаржниці про несправедливість умов кредитного договору, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.6 ст. 367 ЦПК України).

Скаржниця не заявляла зустрічних позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору №1004-7142 від 22 грудня 2021 року, чи б то окремих його пунктів, тому її твердження щодо несправедливості умов кредитного договору, які можуть бути визнані недійсними, колегією суддів не приймаються і не розглядаються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі

№ 373/626/17 (провадження N 14-201цс21) зазначено, що "у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин. Таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини). Самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити подібність правовідносин ні за змістовим, ні за суб`єктним, ні за об`єктним критеріями. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, із неналежним відповідачем спору немає, але стороною справи він є; позивач може помилятися з приводу участі у спірних правовідносинах, проте його процесуальний статус як позивача від цього не залежить). Тому порівняння сторін справи теж не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі N 233/2021/19 (пункти 24-27, 30-32, 96-98), від 22 лютого 2022 року у справі N 201/16373/16-ц (пункти 41-46), від 5 жовтня 2022 року у справі N 906/513/18 (пункт 8.35))".

Висновки Верховного Суду у зазначених в апеляційній скарзі постановах, не підлягають врахуванню у спірних правовідносинах у цій справі, оскільки стосуються неподібних правовідносин, не мають універсального характеру для всіх без винятку справ.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду, з якими не погоджується скаржниця.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. При цьому, зважаючи на положення ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з позивача на користь скаржниці судових витрат, понесених нею стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

М.В. Назарова