ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 березня 2025 року

м. Харків

Справа № 635/4677/24

Провадження № 22-ц/818/940/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мереф`янської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в особі їх представника ОСОБА_3 , на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Пілюгіною О.М., -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Мереф`янської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обгрунтування позову зазначають, що їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 », а ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишився житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначають, що вони мали намір протягом шести місяців після смерті батька звернутися до нотаріуса в місті Мерефа із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 18 лютого 2022 року ОСОБА_2 виїхала по туристичній путівці до Африки, строк дії якої був до 28 лютого 2022 року. Через початок військової агресії Російської Федерації проти України, з 04:00 24 лютого 2022 року, в місті Харкові та Харківській області були дуже інтенсивні обстріли. Після закінчення строку путівки ОСОБА_2 не могла вилетіти з Африки, у зв`язку з тим, що всі авіарейси в Україну були скасовані та туристична компанія повідомила, що не може повернути ОСОБА_2 в Україну. ОСОБА_2 заявила про себе до Посольства України в Кенії. В посольстві ОСОБА_2 повідомили, що вона повинна чекати інформації від Посольства України в Кенії про її виїзд. Лише 17 березня 2022 року ОСОБА_2 зателефонували з посольства та повідомили, що 18 березня 2022 року о 10-й годині в неї буде літак до аеропорту в місті Шверин (Німеччина). Прибувши в Німеччину ОСОБА_2 прийняла рішення про залишення в Німеччині з метою збереження свого життя та здоров`я. 22 березня 2022 року ОСОБА_2 отримала документи на право перебування у Німеччині та через місяць після цього вона почала отримувати допомогу від Німеччини. У зв`язку з тим, що з України до Німеччини виїхало багато переселенців та більшість з них одразу пішли на курси вивчення німецької мови, то місця в групах були зайняті ще 10 березня 2022 року, та вона була вимушена чекати чергу для вивчення німецької мови. ОСОБА_2 пішла вивчати німецьку мову у серпні 2022 року. Після того, як у ОСОБА_2 з`явилась матеріальна можливість та вона трохи вивчила німецьку мову, для того, щоб мати можливість спілкуватися з нотаріусом у Німеччині, вона одразу звернулась до нотаріуса в місті Гестгахт з метою складання та засвідчення заяви про прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті батька. 13 червня 2023 року нотаріусом у місті Гестгахт був посвідчений підпис ОСОБА_2 на заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що між Україною та Німеччиною відсутній договір про надання правової допомоги, їй необхідно було проставити апостиль на вказаній заяві. Апостиль був проставлений лише 14 вересня 2023 року. 25 вересня 2023 року ОСОБА_2 відправила вказану заяву по пошті в Україну своєму представнику з метою передачі документа перекладачу для перекладу та нотаріального засвідчення підпису перекладача. 17 жовтня 2023 року представник ОСОБА_2 отримала лист з Укрпошти та одразу передала заяву перекладачу. 17 жовтня 2023 року був зроблений переклад заяви про прийняття спадщини та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А., та зареєстрований в реєстрі під № 469. 18 жовтня 2023 року заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини була направлена листом через Укрпошту приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвській Тетяні Миколаївні. 30 жовтня 2023 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвська Т.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належить ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 пропущено строк для прийняття спадщини.

28 лютого 2022 року ОСОБА_1 через військову агресію Російської Федерації проти України вимушена була евакуюватися із міста Харкова. Під час евакуації ОСОБА_1 не мала змоги взяти з собою документи, які потрібні для пред`явлення нотаріусу для отримання спадщини (свідоцтво про смерть батька, свідоцтво про шлюб батьків, свідоцтво про смерть матері, документи на будинок батька), у зв`язку з тим, що вони знаходились в будинку, де жив батько, який територіально знаходився на відстані 40 км від її квартири. ОСОБА_1 не мала змоги вільно пересуватися містом, оскільки її квартира знаходилась в районі, який дуже інтенсивно обстрілювався з території Росії. Через інтенсивні обстріли міста Харкова ОСОБА_1 дуже боялася за своє життя, тому при першій можливості вийти із двору свого будинку сіла разом зі своєю сім`єю (донькою та онукою) в автомобіль волонтерів, та виїхала із міста Харкова та евакуювалась до міста Прага Чеської Республіки. 19 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримала візу тимчасового захисту у Чехії та через місяць після цього почала отримувати допомогу від Чехії. Крім того, до отримання документів про право перебування у Чехії вона не мала змоги піти на курси вивчення чеської мови. ОСОБА_1 пішла вивчати чеську мову у жовтні 2022 року. Після того, як у ОСОБА_1 появилась матеріальна можливість та вона трохи вивчила чеську мову, вона одразу звернулась до нотаріуса в місті Прага з метою складання та засвідчення заяви про прийняття нею спадщини після смерті батька. 02 червня 2023 року нотаріусом у місті Прага був посвідчений підпис на заяві ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка була складена на англійській мові. Вказану заяву позивач передала в Україну для перекладу на українську мову та передачу в нотаріальну контору міста Мерефа Харківської області. 14 червня 2023 року зроблений переклад заяви про прийняття спадщини та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. 16 червня 2023 року заява про прийняття спадщини ОСОБА_1 перекладена на українську мову та направлена листом через Нову Пошту приватному нотаріусу Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвській Т.М., яка відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_4 . 20 червня 2023 року приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвська Т.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належить ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропущено строк для прийняття спадщини.

Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачі отримали 04 листопада 2023 року.

Зазначають, що вони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті свого батька, ОСОБА_4 , які бажали прийняти спадщину, подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, та у встановлені законом порядку та строки не відмовились від спадщини. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини слід подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. Такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважають, що вони пропустили строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з поважних причин.

Просять суд визначити їм додатковий строк терміном два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в особі їх представника ОСОБА_3 , просять суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Позивачі були обізнані про шестимісячний термін для прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України, в межах якого вони планували вчинити всі необхідні дії для прийняття спадщини.

Між тим, у зв?язку із військовою агресією Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилини по всій території України був введений воєнний стан, який діє по теперішній час.

Турбуючись про власну безпеку ними було прийнято рішення деякий час не повертатись у м. Харків під безперервні обстріли критичної та цивільної інфраструктури.

Звертають увагу на те, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно якої на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Про вказану постанову вони дізнались з веб-порталів у мережі Інтернет перебуваючи за кордоном, у зв`язку з чим вирішили подати заяву про прийняття спадщини після закінчення або припинення воєнного стану, оскільки були впевнені, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупинився.

З моменту смерті їхнього батька, ОСОБА_4 , та набрання чинності положенням пункту 3 Постанови №164 про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, минуло лише 2 місяці та 27 днів зі строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. На основі цього позивачі розрахували, що після припинення воєнного стану у них залишиться ще 3 місяці та 5 днів для оформлення спадщини.

З оголошень у засобах масової інформації, у червні місяці їм стало відомо, що плануються зміни у Постанову №164, згідно з якими перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Відповідно до пункту 3 Постанови №164 у редакції від 29 червня 2022 року,

установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Вони виходили з того, що зазначені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 29 червня 2022 року не можуть застосовуватися до їхнього випадку, оскільки смерть їхнього батька, ОСОБА_4 , відбулася до зазначених змін.

Відповідно до редакції від 28 квітня 2022 року Постанови №164, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану без обмеження у чотири місяці. Склалось чітке враження, що зміни від 29 червня 2022 року мають застосовуватися виключно до випадків, коли спадкодавець помер після набрання чинності цією редакцією Постанови №164. У випадку ж, якщо особа померла до прийняття змін, як це сталося з їхнім батьком, повинна застосовуватися редакція Постанови №164 від 28 квітня 2022 року.

Вони дотримувалися умов Постанови №164 у редакції від 28 квітня 2022 року, яка гарантувала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, що дозволяло спадкоємцям подати заяву після його завершення. Незважаючи на те, що вони усвідомлювали своє право подати заяву про прийняття спадщини у будь-який час до завершення дії воєнного стану, та 3 місяці 5 днів після закінчення воєнного стану, вони все одно мали намір звернутися до нотаріуса для оформлення спадкових прав. Однак фактично здійснити це раніше їм не вдавалося через об`єктивні обставини.

Вони перебували в ситуації, яка ускладнила чи навіть унеможливила їх звернення до нотаріальних органів в Україні, оскільки повернення на Батьківщину було пов`язане з ризиком для життя та здоров`я. Через воєнні дії, відсутність безпечних шляхів для повернення та фінансові обмеження вони були вимушені залишитись за кордоном та відкласти вирішення питання оформлення спадщини. Для цього вони були вимушені зосередитися на інтеграції в країнах перебування, зокрема на вивченні місцевої мови для зверненні до нотаріусів за місцем перебування з метою подання заяви про прийняття спадщини, як тільки це стало можливим. Тобто, зі своєї сторони вони вчинили всі дії, що наблизили їх до моменту подачі заяви про прийняття спадщини.

Лише після винесення оскаржуваного рішення у справі вони дізналися, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить ст.ст.1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Також звертають увагу на те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачками доводи про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті їх батька, та надані на підтвердження цих обставин докази є недостатніми для поновлення строку для прийняття спадщини.

Проте, погодитися із таким висновок суду колегія не може, виходячи з наступного.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи справи доказами, що батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 1961 року та копією копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 19 березня 1959 року (а.с.13, 15).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 », а ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.14, 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.12)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 (а.с.10).

Як вбачається із витягу №72893807 від 20 червня 2023 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №70813237.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1266 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно положень ч.ч.1, 2, 3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістомстатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19 червня 2023 року поштою до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвської Т.М. від ОСОБА_1 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвської Т.М. від 20 червня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк на прийняття спадщини (а.с.21).

28 жовтня 2023 року поштою до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвської Т.М. від ОСОБА_2 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвської Т.М. від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 пропустила строк на прийняття спадщини (а.с.29).

Отже, з викладеного вбачається, що із заявами про прийняття спадщин зверталися дочки спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Останнім днем для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 було 01 серпня 2022 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі із заявою про прийняття спадщини звернулися до нотаріуса лише 16 червня 2023 року ( ОСОБА_1 ) та 18 жовтня 2023 року ( ОСОБА_2 ).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали із спадкодавцем ОСОБА_4 на час його смерті, а отже не є такими, що фактично прийняли спадщину. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шестимісячний строку після смерті ОСОБА_4 повинні були звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, на час розгляду даної справи відсутні спадкоємці після смерті ОСОБА_4 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

Обгрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на початок військової агресії Російської Федерації проти України, інтенсивні обстріли, перебування за кордоном, вивчення мови для спілкування з нотаріусами за кордоном, підготовку, переклад та направлення заяв про прийняття спадщини.

На підтвердження своїх доводів позивачками надано:

Копію візи ОСОБА_1 ;

Копію сертифікату рекваліфікації ОСОБА_1 ;

Копію закордонного паспорту ОСОБА_2 ;

Копію сертифікату про успішне закінчення інтеграційного курсу;

Копії заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 13 травня 2024 року.

Що стосується доводів ОСОБА_1 .

Як вбачається з вказаних документів, після початкого повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ОСОБА_1 виїхала до міста Прага Чеської Респлубліки.

19 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримала візу тимчасового захисту у Чеській Республіці.

Як зазначає ОСОБА_1 до отримання документів на право перебування у Чеській Республіці вона не змогла піти на курси вивчення чеської мови, що їй було потрібно для звернення но нотаріуса у Чеській Республіці.

17 квітня 2023 року ОСОБА_1 успішно склала випускні іспити з курсів перекваліфікації чеської мови.

02 червня 2023 року нотаріусом у м. Прага Чеської Республіки був посвідчений підпис ОСОБА_1 на заяві останньої про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , її офіційний переклад на українську мову було здійснено 14 червня 2023 року, а отримана приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвською Т.М. 20 червня 2023 року.

Що стосується доводів ОСОБА_2 .

Як вбачається вказаних документів, на час повномаштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, ОСОБА_2 перебувала за межами території України у Танзанії (країна на сході Африки).

Оскільки з 24 лютого 2024 року повітряний простір над територією України було закрито, 18 березня 2022 року ОСОБА_2 прилетіла до міста Шверин Федеративної Республіки Німеччина.

14 листопада 2023 року ОСОБА_2 спішно склала мовний тест та тест «Життя в Німеччині».

Як зазначає ОСОБА_2 , після того, як вона трохи вивчила німецьку мову вона змогла звернутися до нотаріуса в місті Гестгахт з метою складання та засвідчення її заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

13 червня 2023 року нотаріусом у місті Гестгахт був посвідчений її підпис на заяві про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , апостиль був проставлений, 14 вересня 2023 року, її офіційний переклад на українську мову було здійснено 18 жовтня 2023 року, а отримана приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвською Т.М. 28 жовтня 2023 року.

Крім того, позивачі звертають увагу на те, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №164 Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану (надалі постанова №164).

Постановою Кабінету Міністрів України №209 від 06 березня 2022 року були внесені зміни до постанови №164, яким було доповнено п.3, який передбачав, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 28 квітня 2022 року до постанови №164 були внесені зміни, зокрема до п.3, який було викладено в наступній редакції: «установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Постановою Кабінету Міністрів України №719 від 24 червня 2022 року до постанови №164 знову були внесені зміни, зокрема до п.3, який було викладено в наступній редакції: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Позивачі зазначають, що вони дотримувалися умов Постанови №164 у вищенаведених редакціях, яка гарантувала зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану, що дозволяло їм як спадкоємцям подати заяву після його завершення.

Разом з тим, у подальшому, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №469 від 09 травня 2023 року пункт 3 постанови №164 було виключено, про що позивачі дізналися лише після ухвалення оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивачами не зазначено жодної обставини, яка б реально унеможливила в період їх перебування за межами України, у встановлений законом строк з дня смерті батька звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

У справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Саме такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24).

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропустили з поважних причин, пов`язаних з істотними труднощами у позивачів на вчинення дій щодо звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк, а саме через те, що внаслідок військової агресії Російської Федерації позивачі вимушені були перебувати за межами території України, звертатися до відповідних органів за дозволами на проживання, отримання соціальної допомоги, проходити курси вивчення мови країни перебування, що необхідно було останнім для звернення до нотаріуса, а також через нечіткість норм національного законодавства, зокрема суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини, періоду часу кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивачів.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець встановив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк.

Колегія суддів також враховує, що пропуск позивачами строку на прийняття спадщини є незначним.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасування з ухваленню нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в особі їх представника ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мереф`янської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Змієвська Тетяна Миколаївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова