Справа № 456/1389/25
Провадження № 2-з/456/7/2025
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 березня 2025 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши заяву адвоката Мартиневича Юрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

Обгрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви. Адвокат Мартиневич Юрій Олександрович, звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в обгрунтування якої зазначив, що 08 лютого 2022 року між ОСОБА_1 (Позикодавець), та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики, що посвідчений Приватним нотаріусом ЛМНО Глодом А.Р. Згідно з п.1 Договору та акта приймання-передачі коштів від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 на термін до 08 червня 2022 року включно, гроші в готівковому порядку шляхом надання коштів у сумі 6 997 500 гривень, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові 250 000 доларів США. Відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором, що було підставою для вчинення 08 квітня 2024 року Приватним нотаріусом ДМНО Глодом А.Р. виконавчого напису про стягнення з Боржника 9 710 750 гривень, що за курсом, встановленим НБУ станом на дату вчинення виконавчого напису, становило 250 000 доларів США (Додаток 5). 10 квітня 2024 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Львівської області на підставі виконавчого напису від 08 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП №74716082 про стягнення з ОСОБА_2 9 710 750 гривень на користь ОСОБА_1 . 24 травня 2024 року в межах виконавчого провадження Приватним виконавцем описано нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 на підставі наказу, серія та номер 1а, виданий 26 лютого 2021 року Стрийською міською радою, відділом містобудування та архітектури Управління містобудування та архітектури, а саме: 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 112, що згідно договору про поділ нерухомого майна № 645 від 19 березня 2021 року посвідчений приватним нотаріусом СРНО Львівської області Швед І.В., складаються з: Тепловий пункт, «Е-1», заг. пл. 661,5 кв. м; Будинок вуглекислотної, «Є-1», заг. пл. 194,3 кв. м; Компресорна, «Ж-1», заг. пл. 617,8 кв. м; Склад НОД-14, «З-1», заг. пл. 309,1 кв. м; Мазутопостач, «І-1», заг. пл. 65,0 кв. м; Будинок кисне-газової станції, «Ї-2», заг. пл. 146,9 кв. м; Репіцієнтна станція, «Ї-1», заг. пл. 76,0 кв. м; Будинок котельні, «Н-1», заг. пл. 878,2 кв. м; Солерозчинник, «О-1», заг. пл. 16,0 кв. м; Яма солерозчинника, № 8; Резервуар внутрішньоплощадочних мереж водопостачання, № 41; Огорожа № 44. Майно, що належало Боржнику було передано Стягувачу Сутідзе Давіту Тенгізовичу згідно зі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». 04 березня 2025 року ОСОБА_1 , в особі Мартиневича Юрія Олександровича, що діяв на підставі довіреності, на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (ВП № 74716082), складеного Приватним виконавцем Маковецьким З.В., та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, виданої Приватним виконавцем Маковецьким З.В. 26 грудня 2024 року за рахунок вищезгаданого нерухомого майна, звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області щодо видачі відповідного свідоцтва та реєстрації права власності в встановленому законом порядку. Однак, 04 березня 2025 року Державним нотаріусом Костур У.Т. постановою (вих.№178/01-16) Заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Єдиною підставою через, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, зазначено: технічна неможливість здійснити реєстраційні дії, оскільки розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Боржником перебуває в процесі поділу. ОСОБА_1 готується позовна заява щодо визнання права власності на спірне майно, однак попередня, явно недобросовісна, поведінка Боржника щодо виконання своїх зобов`язань та відсутність, будь-яких обтяжень на спірне майно (оскільки обтяження накладені в межах виконавчого провадження підлягають зняттю, внаслідок його закриття (повного виконання)) створює реальні ризики, що за умови не вжиття заходів забезпечення позову, Боржник може вчинити дії, з завершення поділу майна та його відчуження, що значно утруднить, або найімовірніше, взагалі зробить неможливим виконання рішення Суду. Наведені обставини змушують звернутись до Суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 149- 154 ЦПК України. Щодо зустрічного забезпечення повідомляє, що має зареєстроване в установленому порядку місце проживання за адресою АДРЕСА_2 . Вважає, що за наведених обставин немає необхідності у застосуванні заходів зустрічного забезпечення, а тому на виконання п.5 ч.1 ст. 151 ЦПК України пропонує суду зустрічне забезпечення не застосовувати.

Процесуальні підстави для розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Фактичні обставини встановлені судом під час розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно з договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глодом А.Р. від 08 лютого 2022 року та зареєстрованого в реєстрі №114,

між ОСОБА_1 (Позикодавець), та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав позичальникові на термін до 08.06.2022 включно, гроші в готівковому порядку (надалі - «Позика») шляхом надання коштів у сумі 6 997 500 (шість мільйонів дев`ятсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів 00 центів США за курсом, встановленим Національним банком України (1 долар США = 27,999 гри) на дату укладення цього Договору. Сторони за цим договором домовились про те, що: а) цей договір позики є безпроцентним; б) остаточний розрахунок щодо повернення позичальником позикодавцю суми Позики має бути здійснено позичальником не пізніше 08.06.2022 (восьмого червня дві тисячі двадцять другого) року включно; в) сума Позики, що підлягає поверненню позичальником, має відповідати еквівалентові суми 250 000,00 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів 00 центів США за курсом встановленим НБУ України на день передачі грошей; сторони свідчать, що одержання Позики за цим договором не пов`язано із здійсненням підприємницької діяльності будь-якої із сторін. Договір відповідає дійсним намірам сторін, укладений при ясній пам`яті внаслідок добровільного волевиявлення сторін, пов`язаних товариськими стосунками.

Відповідно до акта приймання-передачі коштів від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 на термін до 08 червня 2022 року включно, гроші в готівковому порядку шляхом надання коштів у сумі 6 997 500 гривень, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові 250 000 доларів США.

08 квітня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глод А.Р., вчиненого ввиконавчий напис про стягнення з Боржника 9 710 750 гривень, що за курсом, встановленим НБУ станом на дату вчинення виконавчого напису, становило 250 000 доларів США.

10 квітня 2024 року приватним виконавцем Виконавчого округу Львівської області на підставі виконавчого напису від 08 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП №74716082 про стягнення з ОСОБА_2 9 710 750 гривень на користь ОСОБА_1 .

24 травня 2024 року в межах виконавчого провадження Приватним виконавцем описано нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 на підставі наказу, серія та номер 1а, виданий 26 лютого 2021 року Стрийською міською радою, відділом містобудування та архітектури Управління містобудування та архітектури, а саме: 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 112, що згідно договору про поділ нерухомого майна № 645 від 19 березня 2021 року посвідчений приватним нотаріусом СРНО Львівської області Швед І.В., складаються з: Тепловий пункт, «Е-1», заг. пл. 661,5 кв. м; Будинок вуглекислотної, «Є-1», заг. пл. 194,3 кв. м; Компресорна, «Ж-1», заг. пл. 617,8 кв. м; Склад НОД-14, «З-1», заг. пл. 309,1 кв. м; Мазутопостач, «І-1», заг. пл. 65,0 кв. м; Будинок кисне-газової станції, «Ї-2», заг. пл. 146,9 кв. м; Репіцієнтна станція, «Ї-1», заг. пл. 76,0 кв. м; Будинок котельні, «Н-1», заг. пл. 878,2 кв. м; Солерозчинник, «О-1», заг. пл. 16,0 кв. м; Яма солерозчинника, № 8; Резервуар внутрішньоплощадочних мереж водопостачання, № 41; Огорожа № 44. Майно, що належало Боржнику було передано Стягувачу ОСОБА_1 згідно зі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з актом передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу (ВП №7471608) від 12.02.2025, 24 травня 2024 року в межах виконавчого проадження приватним виконавцем описано нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі наказу, серія та номер 1а, виданий 26.02.2021 року Стрийською міською радою, відділом містобудування та архітектури Управління містобудування та архітектури, а саме 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 112, що згідно з договору про поділ нерухомого майна №645 від 19.03.2021 посвідчений приватним нотаріусом СРНО Львівської області Швед І.В. Початкова ціна 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресок»: АДРЕСА_1 , РНОНМ 112, станом на 14.08.2024 становила 15 465 900,00 гри. (П`ятнадцять мільйонів чотириста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот гри. 00коп.) Нерухоме майно передане на реалізацію до ДП «СЕТАМ» та внаслідок того, що нерухоме майно не було реалізоване на електронних торгах 11.10.2024, таке майно уцінене на 30% від початкової вартості. Вартість майна після уцінки та за якою майно передане на треті електронні торги становила 10 826 130,00 гри. (Десять мільйонів вісімсот двадцять шість тисяч сто тридцять три. 00 коп.). Згідно з протоколом № 626437 про проведення електронного аукціону (торгів) від 16.12.2024, торги з реалізації- нерухомого майна, а саме 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ 112, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 16.12.2024 приватним виконавцем скеровано стягувану пропозицію щодо залишення за собою нереалізованого майна та повідомлено, що вразі виявлення такого бажання, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач зобов`язаний внести на депозитний рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, які підлягають до стягнення на його користь, оскільки вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу за виконавчим документом. 24.12.2024 на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача з повідомленням про бажання залишити нереалізоване на електронних торгах майно за собою в рахунок погашення боргу. 25.12.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів, що становить різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, які підлягають стягнення на його користь, а саме 1 115 380,00 грц. (Один мільйон сто`пqqqятнадцять тисяч триста вісімдесят гри 00 коп.).

04 березня 2025 року Державним нотаріусом Костур У.Т. постановою (вих.№178/01-16) заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, підстава: технічна неможливість здійснити реєстраційні дії, оскільки розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Боржником перебуває в процесі поділу.

Норми права та висновки Верховного Суду, які суд застосовує при вирішенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) вказано, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду визначила, що «як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.»

Мотиви та висновки суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову встановлено, що між сторонами було укладено договір позики на суму 6 997 500 гривень, що на день передачі грошей відповідало еквівалентові 250 000 доларів США. Відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором, що було підставою для вчинення 08 квітня 2024 року Приватним нотаріусом ДМНО Глодом А.Р. виконавчого напису про стягнення з Боржника 9 710 750 гривень, що за курсом, встановленим НБУ станом на дату вчинення виконавчого напису, становило 250 000 доларів США.

10 квітня 2024 року Приватним виконавцем Виконавчого округу Львівської області на підставі виконавчого напису від 08 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП №74716082 про стягнення з ОСОБА_2 9 710 750 гривень на користь ОСОБА_1 .

24 травня 2024 року в межах виконавчого провадження Приватним виконавцем описано нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 на підставі наказу, серія та номер 1а, виданий 26 лютого 2021 року Стрийською міською радою, відділом містобудування та архітектури Управління містобудування та архітектури, а саме: 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 112. Майно, що належало Боржнику було передано Стягувачу Сутідзе Давіту Тенгізовичу згідно зі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

04 березня 2025 року Сутідзе Давіт Тенгізович, в особі Мартиневича Юрія Олександровича, що діяв на підставі довіреності, на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (ВП № 74716082), складеного Приватним виконавцем Маковецьким З.В., та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, виданої Приватним виконавцем Маковецьким З.В. 26 грудня 2024 року за рахунок вищезгаданого нерухомого майна, звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області щодо видачі відповідного свідоцтва та реєстрації права власності в встановленому законом порядку.

04 березня 2025 року Державним нотаріусом Костур У.Т. постановою (вих.№178/01-16) Заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, підстава: технічна неможливість здійснити реєстраційні дії, оскільки розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Боржником перебуває в процесі поділу.

ОСОБА_1 готується позовна заява щодо визнання права власності на спірне майно, однак попередня, явно недобросовісна, поведінка Боржника щодо виконання своїх зобов`язань та відсутність, будь-яких обтяжень на спірне майно (оскільки обтяження накладені в межах виконавчого провадження підлягають зняттю, внаслідок його закриття (повного виконання)) створює реальні ризики, що за умови не вжиття заходів забезпечення позову, Боржник може вчинити дії, з завершення поділу майна та його відчуження, що значно утруднить, або найімовірніше, взагалі зробить неможливим виконання рішення Суду.

З врахуванням вище наведеного, суд вважає, що дійсно між сторонами існує спір, заявник належним чином обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно. Разом з тим, заявник довів, що вжиття заходів забезпечення у вигляді арешту є співмірним та необхідним в даній справі.

Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 19.02.2021 в справі № 643/12369/19 арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженні майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2025 року Державним нотаріусом Костур У.Т. постановою (вих.№178/01-16) Заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, підстава: технічна неможливість здійснити реєстраційні дії, оскільки розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Боржником перебуває в процесі поділу.

При цьому нотаріус зазначила, що згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав. Згідно Статті 14. Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. У разі поділу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості або виділу частки з об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. На кожний новостворений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості відкривається новий розділ Державного реєстру прав га формується нова реєстраційна справа, а також присвоюється новий реєстраційний номер кожному із таких об`єктів. Закритий розділ повинен містити посилання на діючий розділ відповідного об`єкта. Діючий розділ повинен містити посилання на закритий розділ відповідного об`єкта. Згідно зі ст. 24 цього Закону підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майко та їх обтяженнями.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вказаний захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із майбутніми заявленими позовними вимогами, про які зазначає заявник у заяві та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Також, слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли інші сторона буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно, лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження цим майном, яке фактично перебуває у його власності, при цьому такі заходи не перешкоджають здійсненню відповідачем права користування та володіння таким майном, в той час як їх вжиття забезпечує збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Наступне відчуження такого майна та перехід права власності на нього є достатньо обґрунтованим припущенням того, що таке майно може зникнути на момент виконання рішення, а тому обґрунтованими є доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернеться, утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд зауважує, що накладення арешту на вказане майно 10.03.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. не є перешкодою для забезпечення позову і відповідає висновкам, викладеним у постанові ВС від 10 лютого 2021 року (справа № 910/11305/18), про те, що ухвала суду про забезпечення позову встановлює обтяження майна незалежно від того, зареєстроване таке обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи ні.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору (постанова КЦС ВС від 30.08.2023 в справі № 753/23090/21).

Щодо відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто, за загальним правилом застосування зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в даному випадку відсутні.

При цьому суд зауважує, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для відмови в забезпеченні позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19, від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21, від 02.03.2023 у справі №643/14180/2.

Крім цього, оглядом матеріалів справи встановлено, що заявник має зареєстроване в установленому порядку місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Процесуальні наслідки.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Частина 1 статті 158 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч. 3 ст. 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі (ч. 13 ст. 158 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.149-152,353 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Заяву адвоката Мартиневича Юрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: 57/100 частки комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ: 112, яке на підставі наказу, серія та номер 1а, виданого 26.02.2021 Стрийською міською радою, відділом містобудування та архітектури Управління містобудування та архітектури, договору про поділ нерухомого майна № 322 від 25 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріалного округу Львівської області Швед І.В. належить ОСОБА_2 та складається з:

- Тепловий пункт, «Е-1», заг. пл. 661,5 кв. м;

- Будинок вуглекислотної, «Є-1», заг. пл. 194,3 кв. м;

- Компресорна, «Ж-1», заг. пл. 617,8 кв. м;

- Склад НОД-14, «З-1», заг. пл. 309,1 кв. м;

- Мазутопостач, «І-1», заг. пл. 65,0 кв. м;

- Будинок кисне-газової станції, «Ї-2», заг. пл. 146,9 кв. м;

- Репіцієнтна станція, «Ї-1», заг. пл. 76,0 кв. м;

- Будинок котельні, «Н-1», заг. пл. 878,2 кв. м;

- Солерозчинник, «О-1», заг. пл. 16,0 кв. м;

- Яма солерозчинника, № 8;

- Резервуар внутрішньоплощадочних мереж водопостачання, № 41;

- Огорожа № 44.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали для виконання направити Стрийському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) та для відома заявнику і представнику заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2025

Суддя В.Л.Бучківська