ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 702/983/24
Провадження № 22-ц/821/527/25
Категорія: 307020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Монастирищенська міська рада

третя особа: нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори Бондаренко Олена Василівна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Барської Т.М.в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, третя особа на стороні відповідача: нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори Бондаренко Олена Василівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Монастирищенської міської ради, третя особа: нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори Бондаренко О.В. про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що покійний батько позивача ОСОБА_2 до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

На час смерті батька позивач ОСОБА_1 був зареєстрований у цьому житловому будинку.

Окрім нього, в будинку були зареєстрованими також інші діти покійного ОСОБА_2 син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 .

Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем покійного батька, оскільки його брат та сестра, хоча і були зареєстровані в спірному будинку, однак з ним не проживали, а тому право успадкувати збудований батьком житловий будинок АДРЕСА_1 належить тільки йому.

ОСОБА_1 зазначає, що в оформленні його спадкових прав державний нотаріус відмовила з мотивів відсутності документів, які б засвідчували право власності покійного ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року у задоволенні позову - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 були його діти: син ОСОБА_1 , 1974 року народження, син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до складу спадщини увійшли успадковані ними після смерті батька права та обов`язки, адже вони не припинилися внаслідок їх смерті і спадкуються їх спадкоємцями, то позивач мав довести перед судом факт відсутності у покійних брата та сестри спадкоємців першої черги.

Разом з тим, позивач не надав суду доказів, що у покійного ОСОБА_3 залишилась дружина і малолітня дочка, які можуть бути потенційними спадкоємцями першої черги після його смерті, а покійний ОСОБА_3 , у випадку відсутності спадкоємців першої черги у ОСОБА_4 , як спадкоємець другої черги, міг успадкувати успадковану нею після смерті батька ОСОБА_2 частку в праві власності на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, що до участі у справі не були залучені спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не доведено, що такі спадкоємці відсутні а також те, що ОСОБА_3 не успадкував після смерті ОСОБА_4 її частку у спадковому майні покійного батька ОСОБА_2 , суд вважав обгрунтованим відмовити у задоволенні позову за неналежного суб`єктного складу відповідачів у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 03 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та наявним у ній доказам, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, скаржником зазначено, що саме він постійно проживав та вів спільне господарство із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконкому Монастирищенської міської ради №1898 від 10.06.2009 року, а тому він є таким, що прийняв спадщину.

Вказує, що оскільки його брат і сестра - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент смерті батька - ОСОБА_2 не проживали разом з ним, з заявами про прийняття спадщини не звертались, тому останні є такими, що спадщину не прийняли, а відтак не можуть претендувати на спірне спадкове майно і їх спадкоємці.

Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент смерті спадкодавця за однією адресою не свідчить про їх постійне проживання разом зі спадкодавцем, а тому згідно приписів ст. 1268 ЦК України не дає останнім права автоматичного прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного, скаржник вважає, що відсутні підстави для залучення до участі у справі (в якості відповідачів) спадкоємців померлого брата ОСОБА_5 , тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав неналежного суб`єктного складу учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

З наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Монастирищенської районної ради депутатів трудящих №294 від 10.08.1977 ОСОБА_2 наданий дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку та видачу Свідоцтва про забудову садиби в АДРЕСА_1 (а.с.6).

24 листопада 1977 року забудовнику ОСОБА_2 видане Свідоцтво № 55 садиби в сільських населених пунктах УРСР, за змістом якого місцем будівництва є земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,06 га, яка виділена із земель колгоспу ім. Карла Маркса на підставі рішення загальних зборів колгоспників, строк початку та закінчення будівництва 1977-1980 р.р., на відведеній земельній ділянці належить збудувати житловий будинок на три кімнати житловою площею 33,0 кв. м, сарай, л. кухню, туалет (а.с.7).

Відповідно до копії документу під назвою «Сводный оценочный акт по домовладению АДРЕСА_1 улица Франка город Монастирище. Владелец ОСОБА_6 » загальна дійсна (відновна) вартість житлового будинку «А» за даними основної інвентаризації від 06.02.1982 складає 1312 рублів (а.с.8).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 підтверджує, що станом на 20.03.2019 по АДРЕСА_1 розташовується житловий будинок «А-1», 1980 року спорудження, площею основи 89,5 кв. м, веранда «а», 1982 року забудови, площею основи 16,0 кв. м, сарай «Б», 1990 року спорудження, площею основи 16,6 кв. м, сарай «В», 1990 року спорудження, площею основи 16,4 кв. м, погріб «Г», 1985 року спорудження, площею основи 10,1 кв. м, хвіртка, ворота та огорожа.

Дані виготовленого станом на 20.03.2019 технічного паспорта актуальні протягом одного року з дати проведення технічної інвентаризації (а.с.9-15).

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 27.07.2010 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно. На день смерті ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали ОСОБА_1 , 1974 року народження, та ОСОБА_3 , 1978 року народження.

ОСОБА_4 , 1980 року народження, була зареєстрована по АДРЕСА_1 , однак, проживала в м. Києві (а.с.16).

Копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 підтверджує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації смертей 04.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зроблений відповідний актовий запис №62 (а.с.17).

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 04.11.2023 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) складений відповідний актовий запис №423 (а.с.18).

Досліджена копія повторно виданого Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 підтверджує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.19).

З копії виданого 23.01.1974 Монастирищенським районним відділом ЗАГС Черкаської області Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08.10.2024 випливає, що батьками позивача ОСОБА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.21-22).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що в Книзі реєстрації смертей 14.03.2007 вчинений актовий запис №35 (а.с.20).

Поданий покійним ОСОБА_3 відзив на позов ОСОБА_1 у справі №702/601/21 про визнання заповіту недійним містить твердження про те, що баба ОСОБА_3 . ОСОБА_10 через рік після смерті свого чоловіка ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомила родичів про те, що заповість все своє майно тому, хто буде її доглядати. ОСОБА_3 погодився доглядати бабу і перейшов проживати до її будинку (а.с.24-25).

Відповідно до копій Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 30.08.2010 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.27, 51) Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита 16.08.2023.

Згідно з матеріалами спадкової справи №111/2023 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 71097937) до складу спадкоємців ОСОБА_2 входять ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані в АДРЕСА_1 .

Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори Бондаренко О.В. не виносила (а.с.46-52).

16.08.2024 завідувач Монастирищенської державної нотаріальної контори О. Бондаренко інформувала суд, що згідно з матеріалами спадкової справи №111/2023, що заведена в Монастирищенській державній нотаріальній конторі Черкаської області після смерті ОСОБА_2 , 1950 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , до складу його спадкоємців входять ОСОБА_1 , 1974 року народження, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.52).

Уманська окружна прокуратура листом від 11.09.2024 повідомила позивача про те, що право власності ОСОБА_10 на будинок по АДРЕСА_1 не зареєстроване, також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо будинку по АДРЕСА_1 (а.с.56-57,76-77).

Згідно з Договором №38-0486 від 18.04.2016 про користування електричною енергією енергопостачальник взяв на себе обов`язок постачати споживачеві ОСОБА_1 електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 (а.с.79-82).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статтях 1216,1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами частин 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації смертей 04.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зроблений відповідний актовий запис №62 (а.с.17)

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 27.07.2010 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно. На день смерті ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали ОСОБА_1 , 1974 року народження, та ОСОБА_3 , 1978 року народження.

ОСОБА_4 , 1980 року народження, була зареєстрована по АДРЕСА_1 , а проживала в м. Києві (а.с.16).

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.19).

ОСОБА_3 , 1978 року народження , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 18).

Відповідно до копій Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 30.08.2010 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.27, 51) Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита 16.08.2023.

Згідно з матеріалами спадкової справи №111/2023 (номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 71097937) до складу спадкоємців ОСОБА_2 входять ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані в АДРЕСА_1 .

З викладеного слідує, що суд першої інстанції вірно встановив коло спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , якими були його діти:

син ОСОБА_1 , 1974 року народження

син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

донька ОСОБА_4 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_3 не є спадкоємцем, так як не проживав разом з батьком на момент смерті, не підтверджуються належними та достовірними доказами у справі, оскільки наданий до суду відзив на позов ОСОБА_3 , поданий у справі № 702/601/21 про визнання заповіту недійсним, в якому останній ніби то стверджує, що з 2004 року він проживав зі своєю бабою ОСОБА_13 , не є достатнім доказом для встановлення обставини його не проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 27.07.2010, з якої вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли, то до складу їхньої спадщини увійшли успадковані ними після смерті батька права та обов`язки, адже вони не припинилися внаслідок їх смерті і спадкуються їх спадкоємцями.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач -це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Оскільки позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав суду доказів, що у покійного ОСОБА_3 залишилась дружина і малолітня дочка, які можуть бути потенційними спадкоємцями першої черги після його смерті, а покійний ОСОБА_3 , у випадку відсутності спадкоємців першої черги у ОСОБА_4 , як спадкоємець другої черги, міг успадкувати успадковану нею після смерті батька ОСОБА_2 частку в праві власності на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , то суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог з підстав неналежного суб`єктного складу учасників справи.

Отже, позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірне майно порушує права спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому належними відповідачами у даній справі є спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Лише за їх відсутності відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61?11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 року в справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)).

Колегія суддів зазначає, що відмова у задоволенні позову у цій справі з наведених підстав не перешкоджає позивачеві пред`явити позов до належного кола відповідачів на загальних підставах.

Встановивши, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування в зв`язку з неналежним складом відповідачів.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду, апеляційна скарга не містить.

З поміж іншого, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги також є передчасними з огляду на те, що в матеріалах спадкової справи відсутня постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори (а.с.46-52).

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенської міської ради, третя особа на стороні відповідача: нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори Бондаренко Олена Василівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Н.І. Гончар