Справа №173/1338/24
Провадження №2/173/110/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: відповідача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит ,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 року до суду звернувся позивач, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, ОСОБА_1

08.05.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

12.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 17.10.2024 року.

17.10.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 28.01.2025 року.

28.01.2025 року в судовому засіданні оголошена перерва до 10.03.2025 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

В судовому засіданні 10.03.2025 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 492262 від 27.01.2021 року у розмірі 125 053.63 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028.00 грн., і понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 25 000.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 27.01.2021 року між ТОВ «Слон кредит » та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту № 492262 . відповідно до якого Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 37 500 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 27.01.2024 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених умовами Договору кредиту.

Пунктом 1.5 Договору про споживчий кредит передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитним договором залежить від періоду її встановлення та складає:

-За перший день користування кредитом включно 25 % в день (9125% річних;

-За наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання споживчого кредиту нарахування відсотків за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умова х і в строки, передбачені договором.

Пунктом 3.2 Договору про надання споживчого кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальникові кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору про надання споживчого кредиту

26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року, що укладався між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року, що укладався між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.04.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості складає 125053.63 грн., з яких:

-Заборгованість за тілом кредиту - 36 831.51 грн.;

-Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 55457.12 грн.;

-Заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту 32 764.95 грн.

-Нараховані 3% 0.00 грн.

-Витрати від інфляції 0.00 грн..

Станом на дату подання позовної заяви строк надання грошових коштів за договором настав, але відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що він розмовляв із позивачем щодо погашення лише тіла кредиту так як він є військовослужбовцем, але зв`язок перервався. Вважає, що поки війна ніяка заборгованість з нього не повинна стягуватись.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 27 січня 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 , був укладений договір про споживчий кредит № 492262, що підтверджується копією договору про споживчий кредит .

Договір укладений в письмовій формі та підписаний відповідачем.

Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно судом встановлено, що відповідач прийняв пропозицію укласти договір про надання споживчого кредиту, заповнивши в томуу числі і анкету-заяву .

Оскільки згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 . від 07.10.2020 року у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище договір про надання споживчого кредиту раніше. Крім того отримавши позовну заяву відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного договору споживчого кредиту, щодо його не укладення, не подав. Про наявність відкритої провадженням цивільної справи та змісту позовних вимог був належним чином повідомленим.

Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами договір споживчого кредиту не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України.

Відповідно до п.1.1, 1.2 укладеного договору Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 37 500 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 27.01.2024 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених умовами Договору кредиту.

Строк кредиту складає 1095 днів з кінцевим терміном повернення 27.01.2024 року.

Пунктом 1.5 Договору про споживчий кредит передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитним договором залежить від періоду її встановлення та складає:

-За перший день користування кредитом включно 25 % в день (9125% річних;

-За наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних

Відповідно до п. 3.1 Договору про надання споживчого кредиту нарахування в відсотків за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний у Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умова х і в строки, передбачені договором.

Пунктом 3.2 Договору про надання споживчого кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У визначені статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позикодавець належним чином виконав взяті на себе за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту зобов`язання, перерахувавши на кредитну картку позивача грошові кошти , що підтверджується копією платіжного доручення № 4336 від 27.01.2021 року.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В укладеному кредитному договорі та у паспорті кредиту сторонами погоджені умови щодо розміру та видів відсотків за користування кредитом.

Таким чином сторони погодили розмір відсотків, які встановлюються протягом дії договору,склавши графік платежів.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доказів тог, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та сплатив заборгованість за укладеними кредитними договорами суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ЦК України - Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Станом на 08.04.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості складає 125053.63 грн., з яких:

-Заборгованість за тілом кредиту - 36 831.56 грн.;

-Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 55457.12 грн.;

-Заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту 32 764.95 грн.

-Нараховані 3% 0.00 грн.

-Витрати від інфляції 0.00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Також судом встановлено, що 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року, що укладався між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року, що укладався між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України - Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Таким чином неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Оскільки наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18)

Виходячи з викладеного судом встановлено, що у позивача виникло право вимоги до відповідача за Договором споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року, як у правонаступника первісного кредитора.

Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення прав вимоги як ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» так і позивачу по справі.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона відповідача не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, а тому, з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеними посилання позивача на існування заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у сумі, зазначеній у розрахунку заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в повному обсязі. Заборгованість за відсотками підлягає стягненню в розмірі погодженому сторонами в графіку платежів в загальній сумі 66 801.28 коп. Таким чином загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 103 632 (сто три тисячі шістсот тридцять дві ) 84 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту - 36 831, 56 грн.;

-заборгованість за процентами - 66 801, 28 грн.

Доводи відповідача, що він повинен бути звільнений від сплати відсотків, як військовослужбовець не заслуговують уваги, оскільки відповідно до п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 20.05.2014 року, Закон №1275-VІІ, від 30.03.3021 року Закон № 1357-ІХ, від 27.07.2022 року, Закон № 2459-ІХ - Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Таким чином від сплати відсотків звільняються військовослужбовці які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації. Відповідач не надав суду доказів того, що він був призваний на військову службу в порядку мобілізації. Таким чином підстав для звільнення відповідача від сплати відсотків суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27.01.2021 року в загальній сумі 103 632 (сто три тисячі шістсот тридцять дві ) грн. 84 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту - 36 831, 56 грн.;

-заборгованість за процентами - 66 801, 28 грн.

Оскільки відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією свідоцтва НОМЕР_1 від 21.09.2023 року, останній звільняється від сплати судового збору відповідно до п.13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Таким чином понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Вирішуючи вимоги про стягнення понесених судових витрат за надання правової допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч1,2. 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.1,2. 3, 4 , 5 ст. 137 ЦПК України - Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України - При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З урахуванням зазначених вище правових норм, вирішуючи питання про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за надання правової допомоги, оскільки позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог , суд виходить з наступного.

До позовної заяви позивачем надано: копію договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс - лист з визначенням ціни послуг, платіжна інструкція від 15.03.2024 року на суму 75 000.00 грн., з призначенням платежу за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, заявка на надання юридичної допомоги № 92 від 01 березня 2024 року про погодження юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.03.2024 року

При визначенні розміру відшкодування за надання юридичних послуг суд враховує, що спір між сторонами стосується майнових правовідносин. Справа не складає значного публічного інтересу, не є складною і є типовою для даного виду позовних заяв .

Судом враховується, що справа розглядалась протягом незначного періоду часу. Також судом враховується, що справа розглядалась з викликом учасників розгляду справи, і представник позивача не приймала участь в судових засіданнях. Також судом враховується , що представником позивача витребувані та додані до позовної заяви необхідні документи, які надали можливість суду ухвалити рішення у справі та не потребували додаткового витребування доказів. Судом враховується і та обставина, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, а також пропорційності понесених судових витрат відносно предмета спору, ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 3 500.00 (три тисячі п`ятсот) грн., на відшкодування понесених судових витрат за надання правової допомоги. В іншій частині судові витрати за надання правової допомоги покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», (, юридична адреса: 01133 м. Київ вул. Мечнікова, 3 офіс 306), заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 492262 від 27 січня 2021 року, яка виникла станом на 08.04.2024 року, в загальній сумі 103 632 (сто три тисячі шістсот тридцять дві ) грн. 84 коп., з яких:

-заборгованість за тілом кредиту - 36 831, 56 грн.;

-заборгованість за процентами - 66 801, 28 грн.;

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», (, юридична адреса: 01133 м. Київ вул. Мечнікова, 3 офіс 306) - 3 500.00 (три тисячі п`ятсот ) грн., на відшкодування понесених витрат за надання правової допомоги.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028.00 грн. покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», (, юридична адреса: 01133 м. Київ вул. Мечнікова, 3 офіс 306)

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.03.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 20.03.2025 року

Дата набрання законної сили: 22.04.2025 року