Справа № 553/953/25
Провадження № 2-з/553/6/2025
У Х В А Л А

Іменем України

14.03.2025м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Грошова Н.М., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в якому позивачами заявлено позовні вимоги:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 1000,00 доларів США за борговою розпискою від 08 вересня 2022;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 500,00 доларів США за борговою розпискою від 27 листопада 2022;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Одночасно з позовною заявою подана заява про забезпечення позову, в якій позивачі просять забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування заяви посилаються на те що, враховуючи поведінку відповідача, яка проявляється в ухиленні від сплат боргу, вважають, що існують достатні припущення вважати що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно відповідачем може бути реалізоване на момент виконання рішення. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона. матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Зазначають, що вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача відповідає позовним вимогам та обставинам справи. Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Є підтвердженим той факт, що є реальний спір, а також існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконаний рішення суду за умови задоволення позовних вимог позивачів, що є обґрунтованими та законними.

Заява розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи в межах вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту першого та третього частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначено, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Так, докази на підтвердження загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не надані. Сама по собі подача позову ще не є підставою для накладення арешту на майно відповідача. Позивачами не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що дії відповідача спрямовані на відчуження у будь-який спосіб належного йому майна.

Тому, самі лише твердження позивачів про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, докази на підтвердження існування та належності відповідачу ОСОБА_3 будь-якого майна позивачами не надані.

Так, заявники просять накласти арешт на майно, що належить відповідачу. Однак, при цьому позивачами не надано інформації про наявність такого майна, доказів щодо його вартості на час звернення із позовом, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність вказаних заходів забезпечення та заявлених позовних вимог.

Окрім того, накладення арешту в цілому на усе майно, без конкретизації його виду, розміру, буде порушувати права відповідача.

Таким чином, враховуючи предмет позову та заявлені вимоги, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачами не доведена необхідність вжиття відповідних заходів та судом не встановлено обставин, які свідчать, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст. ст.149-153, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя Н.М. Грошова