Провадження № 2/466/795/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 березня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: позивача ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 26463 (двадцять шість тисяч чотириста шістдесят три) грн. 27 коп.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та адвокатські витрати в розмірі 8500 грн.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.07.2024 року близько 20 години, його собаку Вілф, Йоркширський тер`єр ( ОСОБА_4 ), покусала інша собака, власниця якої є ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ собака була на вулиці без нагляду, після чого йому прийшлося звернутися у ветеринарний госпіталь «Eurovet» за адресою: АДРЕСА_2 , зі скаргами на погане почуття його собаки, а саме: в ділянці живота на вентральній стороні наявний проникаючий отвір, з якого спостерігалися кров`яністі виділення. Обширна гематома у вентральній ділянці черевної стінки живота, та був поставлений діагноз: Політравма. Множинні кусані рани. Холангіогепатит. Контузія органів черевної порожнини. Пневмоторакс. Гастроентеропатія. За згодою Позивача, того ж вечора, тварину було розміщено в стаціонар госпіталю для проведення подальшого лікування та діагностики, період перебування тварини в умовах стаціонарного лікування становив з 03.07.2024 по 07.07.2024 року. У зв`язку із погіршення загального стану тварин, 07.07.2024 року, за його згодою собаці було проведено оперативне втручання діагностичну лапаротомію, за результатами якої було виявлено: наявність вільної рідини у черевній порожнині, ознаки ферментації підшкірної клітковини в краніальній частині черевної порожнини, брижі та сальників в зоні епігастрію, ознаки спайкової хвороби, ознаки ферментації долі печінки. Виявлено розрив у каудальній та медіальній печінки. Виявлено розрив у каудальній та медіальній частині підшлункової залози. Брижа тонкого відділу кишечника часткового ферментована. Дифузні зміни лівої нирки, печінки, жовчного міхура. За результатами проведеного оперативного втручання, його було проінформовано про наявність тяжких змін органів черевної порожнини та можливі прогнози щодо життя тварини, та на прохання Позивача, у зв`язку із наявністю медичних показань, проведено евтаназію тварини 07.07.2024 року. До цього його пес раніше протягом свого життя ніколи не хворів, отримував належний догляд, піклування, вакцинації, був улюбленцем родини і сприймався, як дитина. Також є відео, на якому син Позивача, старається відтягнути собаку нападника від його собаки. Внаслідок всіх перелічених обставин, ним були понесені матеріальні збитки в сумі 26463,27 грн., що підтверджується підсумковим рахунком ОСОБА_6 від 07.07.2024 року, а тому змушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачем ОСОБА_3 в порядку ст. 178 ЦПК України, у встановлений судом термін до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеній позовній заяві, просив такі задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. А також від неї не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за її відсутності, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши доводи позивача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з нормами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено наступне.

03.07.2024 року близько 20 години, собаку Позивача Вілф, Йоркширський тер`єр (Йорк), покусала інша собака. Собака була на вулиці без нагляду, після чого Позивачу прийшлося звернутися у ветеринарний госпіталь «Eurovet» за адресою: м. Львів, вул. Софії Яблонської, 8, зі скаргами на погане почуття його собаки, а саме: в ділянці живота на вентральній стороні наявний проникаючий отвір, з якого спостерігалися кров`янисті виділення.

Відповідно до міжнародного ветеринарного паспорту, власником собаки породи «Йоркширський тер`єр», кличка «Вілф» є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з амбулаторного журналу №000020581 від 02.08.2024 обширна гематома у вентральній ділянці черевної стінки живота, та був поставлений діагноз: Політравма. Множинні кусані рани. Холангіогепатит. Контузія органів черевної порожнини. Пневмоторакс. Гастроентеропатія. За згодою Позивача, того ж вечора, тварину було розміщено в стаціонар госпіталю для проведення подальшого лікування та діагностики, період перебування тварини в умовах стаціонарного лікування становив з 03.07.2024 по 07.07.2024 року. У зв`язку із погіршення загального стану тварин, 07.07.2024 року, за його згодою собаці було проведено оперативне втручання діагностичну лапаротомію, за результатами якої було виявлено: наявність вільної рідини у черевній порожнині, ознаки ферментації підшкірної клітковини в краніальній частині черевної порожнини, брижі та сальників в зоні епігастрію, ознаки спайкової хвороби, ознаки ферментації долі печінки. Виявлено розрив у каудальній та медіальній печінки. Виявлено розрив у каудальній та медіальній частині підшлункової залози. Брижа тонкого відділу кишечника часткового ферментована. Дифузні зміни лівої нирки, печінки, жовчного міхура. За результатами проведеного оперативного втручання, його було проінформовано про наявність тяжких змін органів черевної порожнини та можливі прогнози щодо життя тварини, та на прохання Позивача, у зв`язку із наявністю медичних показань, проведено евтаназію тварини 07.07.2024 року .

Відповідно до підсумкового рахунку по клініці Евровет Яблонської від 07.07.2024 року. Позивач ОСОБА_1 поніс матеріальні збитки в сумі 26463,27 грн.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1187 вказаного Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності, а тому суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі справа № 466/7707/19 (провадження № 61-4202св23).

За загальним правилом, встановленим ч.2 ст.1187 цього Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для відшкодування шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки за правилами статті 1187 ЦК України визначальним є те, що відповідні потенційні шкідливі властивості такого джерела проявились і призвели до завдання шкоди іншим особам.

У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21) зроблено висновок ро те, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом шкодою.

Позивач, як на підставу стягнення матеріальної шкоди, посилається на те, що собака породи «німецька вівчарка», який належить відповідачу, завдала шкоди її собаці породи йоркширський тер`єр».

Також, згідно ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. Документом, що підтверджує право власності на тварин, є договір купівлі-продажу, оренди, дарування тощо, оформлений належним чином, або реєстраційне посвідчення, яке видається Центром ідентифікації тварин після обов`язкової реєстрації собаки. Також підтвердженням права власності на тварину може бути ветеринарний паспорт, що видається власнику після проведення щеплення.

Окрім того, відповідно до ст. 12 частини 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 1 лютого 2006 року № 3447-IV, який регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача ОСОБА_1 , пояснила, що вона була на балконі свого будинку та побачила як чужа собака кусає їхню собаку Йорка, та в цей момент її син відтягував собаку нападника. Зазначила, що до вказаних укусів жодного лікування собаки не здійснювалось. Собака була повністю здоровою, активною та була улюбленцем родини. Те, що собака, який покусав собаку позивача належить відповідачу вона довідалась зі сторінки у соціальній мережі «Facebook».

Суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме відповідач є власником собаки, що здійснила укуси собаки позивача, вини відповідачки у недотримані вимог належного утримання собаки та нападу вищевказаної собаки на собаку позивача 03.07.2024 року.

Крім того, позивач не звертався до правоохоронних органів чи інших відповідних органів, з приводу нападу та не проводився патологоанатомічний розтин собаки, внаслідок чого неможливо дійти висновку, що смерть собаки по кличці «Вілф» наступила внаслідок нападу іншої собаки.

Покази свідка в даному випадку, а також наданий відеозапис досліджений судом, також не підтверджують доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, із встановлених судом обставин справи, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність завданої шкоди, протиправність поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат:

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.22, 23, 180, 1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» ст.ст. ст.ст. 4, 12, 76 81, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер