ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/372/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Світлани Іванівни на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року, постановлену суддею Герчаківською О.Я. у цивільній справі №607/16200/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 14 грудня 2021 року надав у позику ОСОБА_2 кошти у сумі 70 000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 14 грудня 2022 року, про що написав відповідну розписку від 14 грудня 2021 року. Однак, кошти у визначений строк не повернув.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року зупинено провадження у цивільній справі №607/16200/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №752/21448/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Дрон.Юа Агро Сплай» про визнання договору удаваним.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко С.І. просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки провадження у справі перебуває на стадії розгляду справи по суті, тому підстави для зупинення провадження з підстав п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України відсутні. Поведінка відповідача свідчить про намір затягувати строки розгляду справи. Крім цього, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Лукашова О.Є. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що клопотання про зупинення провадження було подано стороною відповідача на стадії підготовчого провадження та розглянуто судом до початку розгляду справи по суті.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у справі № 752/21448/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Дрон.Юа Агро Сплай» є визнання правочину, укладеного 14 грудня 2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у вигляді розписки про отримання грошових коштів у розмірі 70 000,00 дол. США, удаваним, а предметом спору у справі № 607/16200/23 є стягнення коштів за цією ж розпискою, а тому існує обєктивна неможливість вирішення цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 752/21448/24.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за №607/16200/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та призначено підготовче засідання 25 вересня 2023 року.

14 грудня 2023 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому вказав про те, що йому невідомо про існування розписки від 14 грудня 2021 року, між сторонами мали місце ділові відносини, які на даний час є ворожими, ОСОБА_2 не пригадує надання особисто йому таких коштів позивачем та розцінює звернення позивача в суд як помсту. Також 14 грудня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Лукашова О. подала суду письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для зясування питання, чи рукописний текст та підпис у розписці від 14 грудня 2021 року виконані ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2024 року призначено у даній справі почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку проведеної за ухвалою суду почеркознавчої експертизи, рукописний текст та підпис у розписці від 14 грудня 2021 року виконані ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2024 року поновлено провадження у даній справі та призначено справу до розгляду 4 вересня 2024 року.

У судове засідання 4 вересня 2024 року ОСОБА_2 та його представник не зявилися, подавши 4.09.2024 року клопотання про його відкладення у звязку з необхідністю належної підготовки до судового розгляду, у звязку з чим справу було відкладено.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_2 заявив клопотання про зупинення провадження у справі у звязку з поданням ним до Голосіївського районного суду м.Києва позову до ОСОБА_1 про визнання правочину, укладеного 14.12.2021 року у вигляді розписки про отримання грошових коштів у сумі 70 000 доларів США, удаваним.

Провадження у справі №752/21448/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним відкрито ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 4 листопада 2024 року та призначено у справі підготовче засідання 12 березня 2025 року.

Отже, з моменту відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , до постановлення оскаржуваної ухвали про зупинення провадження минув 1 рік та 5 місяців.

Зупиняючи провадження у даній справі судом першої інстанції залишено поза увагою те, що лише після спливу більше 1 року та 1 місяця після відкриття провадження у даній справі, ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним. Поведінка сторони відповідача у справі, що розглядається судом, є непослідовною та суперечливою. ОСОБА_2 не було заявлено відповідних самостійних позовних вимог у межах цієї справи, шляхом пред`явлення зустрічного позову, що свідчить про намагання затягнути розгляд справи.

При цьому суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не обґрунтував у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі №607/16200/23 докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Колегія суддів не вбачає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішення у справі №752/21448/24, так як досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року (справа №723/304/16-ц).

Отже, при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 останній не позбавлений можливості доводити справжню правову природу договору, а Тернопільський міськрайонний суд на підставі поданих сторонами доказів повинен встановити справжню правову природу укладеного між сторонами договору та зробити відповідні правові висновки.

На підставі наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 379, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренко Світлани Іванівни задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.