ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/2181/24

провадження № 22-ц/4809/465/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за ОСОБА_1 до Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року,(суддя Іващенко В.М.)

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Додатковим рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з відповідача Великоандрусівської сільської ради у цивільній справі за її позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Постановляючи зазначене додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що характер правовідносин та суть спору, що склалися між сторонами, з огляду на відсутність спірних правовідносин між ними, та ту обставину, що фактично підставою звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є пропущений ОСОБА_1 строк на прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Також вказано у судовому висновку про відсутність правових підстав для відшкодування витрат через недоведення понесених витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку.

Відповідно до поданої апеляційної скарги вважає, що додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року є необґрунтованим, винесене з порушенням норм процесуального права - неврахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у відповідних постановах, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (мовою оригіналу).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає що розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідно до умов договору № 29/07-24 про надання професійної правничої допомоги від 29.07.2024, було встановлено у твердій грошовій формі, а саме 7000 (сім тисяч) гривень, при цьому часткова оплата вартості послуг, визначеними умовами договору у розмірі 3000 грн здійснена в день підписання договору, а остаточний розрахунок у розмірі 4000 грн, а також оплата послуг наданих відповідно до п.п. 4.2. договору здійснюється протягом 10 днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви клієнта, умовами договору передбачено складання звіту за результатами наданих послуг, які сплачуються клієнтом протягом 10 днів з моменту прийняття судом рішенням за результатами розгляду позовної заяви, вказані обставини доведені стороною позивача в суді першої інстанції, викладено у позовній заяві від 29.07.2024 та в заяві про ухвалення додаткового рішення від 11.10.2024 р, однак безпідставно залишені поза увагою суду.

Відповідно до умов договору, станом на момент подання позивачем до суду першої інстанції доказів понесених судових витрат 11.10.2024 р, оплата послуг була здійснена лише частково, що унеможливлювало надання до суду доказів сплати відповідних грошових коштів, однак витрати на правничу допомогу підлягали розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено, враховуючи підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості, що узгоджується із правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду у від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20.

Суду першої інстанції разом з заявою про ухвалення додаткового рішення були надані: копія звіту до договору № 29/07-24 про надання професійної правничої допомоги від 29.07.2024 р; копія додаткової угоди до договору № 29/07-24 про надання професійної правничої допомоги від 11.10.2024 р.

При ухваленні додаткового рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу по справі № 401/2181/24 від 26.11.2024 р, неповно з`ясовані обставини, що мають значення, а саме щодо встановлення умовами договору № 29/07-24 про надання професійної правничої допомоги від 29.07.2024 р оплати гонорару адвоката в майбутньому, відтак такі судові витрати мали бути розподілені судом за результатами розгляду справи, що вказує про порушення норм процесуального права, що призвело до помилкових висновків суду першої інстанції та безпідставної відмови в у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02.01.2025 року апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду від 09.01.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 24 серпня 2025 року.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 16.01.2025р закінчено підготовчі дії; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду на 05.03.2025р.

У встановлений відповідачу строк, відзив на апеляційну скаргу не подано. Відзив в системі обліку документів апеляційного суду зареєстрований 03.03.2025р

Ухвалою суду від 04.03.2025р відзив Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року, повернуто без розгляду.

У передбаченому процесуальним законом порядку сторони у справі повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Ухвалою судді від 27.02.2025р клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Браташа Юрія Павловича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, задоволене. Розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року ухвалено здійснювати в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Браташем Юрієм Павловичем, який зареєстрований в системі відеоконференцзв`язку за відповідною електронною адресою.

У судовому засіданні 5 березня 2025р представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо доводів оскарження.

05.03.2025р колегія суддів перейшла до стадії ухвалення судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Фактичні встановлені обставини

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.10.2025р позовну заяву ОСОБА_1 до Великоандрусівської сільської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:5297 площею 2,00 га, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради, Олександрійського району, Кіровоградської області .

14 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, яким просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19000 гривень.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх частково прийнятними, оскільки зазначеним вище вимогам процесуального закону оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судові витрати, передбачені ЦПК України, є комплексним поняттям, що охоплює два види судових витрат: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат).

Таким чином, питання розподілу судових витрат, у разі вирішення питання про право, є обов`язком суду, що вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

Суд першої інстанції за наслідком розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення виснував з двох підстав. Перша: суд вважає за доцільне відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем до суду не був наданий договір про професійну правничу допомогу, про вказану угоду лише є посилання в акті виконаних робіт від 11.10.2024 року, крім того не було підтверджено жодними належними та допустимими доказами факт перерахування коштів ОСОБА_1 . Друга: враховуючи викладене, характер правовідносин та суть спору, що склалися між сторонами, з огляду на відсутність спірних правовідносин між ними, та ту обставину, що фактично підставою звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є пропуск ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Питання доведення здійснення розрахунку вирішується на підставі договору сторін, строку сплати гонорару, з врахуванням позиції ВС щодо можливості розрахунку після судового розгляду, врахуванням обумовленості сторін договору про правову/правничу допомогу.

У цьому висновку суд апеляційної інстанції звертається до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 912/2620/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 916/2266/22.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 137 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони,в тому числі впливом вирішення справина репутацію сторони.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що недотримуючись норм процесуального права, суд першої інстанції безпідставно виснував про недоведеність витрат на правничу допомогу, через відсутність повного переліку підтверджуючих документів.

Договір про надання професійної правничої допомоги від 29.07.2024р № 29/07-24 наданий суду першої інстанції одночасно з позовною заявою (а.с.18). У розділі 4 передбачений порядок здійснення розрахунку між адвокатом та клієнтом. У позовній заяві до прохальної частини повідомлено, що звіт та інші докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду у відповідності до приписів ч.8ст. 141 ЦПК, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. (а.с.5, а.с.4 позову до прохальної частини).

Рішення суду про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ухвалене 07.10.2024р, розгляд справи відбувся у відсутності сторін. Документ доставлено до електронного кабінету представнику позивача Браташу Ю.П. 10.10.2024р (а.с.65).

Заява про ухвалення додаткового рішення подана в електронному суді 11.10.2024р, судова реєстрація за штампом 14.10.2024р. До заяви долучено ордер адвоката, додаткова угода від 11.10.2024р між адвокатом та ОСОБА_1 , звіт до договору про надання професійної правничої допомоги від 29.07.2024р, за яким значиться вартість послуг двома складовими первісно 7000,00 грн та 12 000 грн, загальна сума 19000 грн, яка заявлена до стягнення.

Дослідивши письмові документи, на яких ґрунтується заява щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та долучені документальні підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані докази доводять розмір заявленого відшкодування і складені у відповідності до вимог законодавства, на підставі яких ґрунтується вимога.

Тобто, висновок місцевого суду у цій частині не витримує критики апеляційного перегляду. Наведена стала позиція Верховного Суду щодо порядку розрахунку між адвокатом та клієнтом, зокрема, можливості розрахунку після судового розгляду, врахуванням обумовленості сторін договору про правову/правничу допомогу.

Разом з тим частково заслуговує та звертає увагу висновок суду відносно характеру правовідносин між сторонами, суть спору, що склався, «відсутність» спірних правовідносин між ними, та обставина, що підставою звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є пропуск ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини.

З цих тез хибною є про пропуск позивачкою строку розгляду, відсутність спору, з огляду на вирішення справи та ухвалення рішення у позовному провадженні.

Однак, дійсно сторона відповідача не заперечувала щодо вимог позову, так як іншого способу захистити невизнане/порушене право, окрім судового порядку, спадкоємець не могла. Відповідач становив суб`єктний склад у справі за законодавчо встановленими повноваженнями, в разі не прийняття спадщини, майно дискреційно мало б перейти органу самоврядування, за територіальної належністю.

За положеннями ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, ст. 48 ЦПК. Тобто, Великоандрусівська сільська рада Олександрійського району Кіровоградської області, є стороною у справі за своїми дискреційними повноваженнями, що в даній справі не пов`язано з перешкодою позивачці реалізувати своє право на спадкування.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції вказав, що спору між сторонами у справі не було, заперечень не виказувалося, тому не є справедливим стягнення значної для відповідача суми, за професійну правничу допомогу, просив відмовити у задоволенні вимоги. Надав в суд першої інстанції письмові заперечення щодо вимоги сторони позивача про компенсацію витрат.

Колегія суддів зваживши на характер спірних правовідносин, а саме чому виникла потреба позивачці звертатися саме до суду, а не нотаріально отримати свідоцтво про спадкування, дійшла висновку про можливість зменшити заявлену вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з врахуванням принципу справедливості, пропорційності, розумності, суті спору, складності справи та підстав за яких спір виник саме у суді, розгляд справи відбувався без участі сторін, сторона позивача подавала відповідні клопотання.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04.

Постанови ВС від 04.12.2018 року у справі № 911/3386/17, від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18 вказує, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Суд оцінює відповідність зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

Навіть за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Колегія суддів приймає до уваги наведені норми права, в порядку ч.4ст.263 ЦПК і переконливо виснує, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягає 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Така позиція суду не є втручанням у договірні відносини сторін, а є розумним, збалансованим рішенням враховуючи пропорційність інтересів сторін, підстави виникнення спору у суді, складність справи, участь та позиція сторін.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Положеннями ст. 376 ЦПК визначені підстави для скасування судового рішення (додаткового) повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Браташ Ю., на додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити вимогу ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (вул. Центральна 43 с. Велика Андрусівка Олександрійського району Кіровоградської області 27520 ЄДПРОУ 04364294) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний