Провадження № 2-п/643/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Броницької М.В.,

за участю секретаря судового засідання Семергей І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024, подану в межах цивільної справи № 643/10026/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

встановив:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 у цивільній справі № 643/10026/24, задоволено позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2014 по 31.07.2024 у розмірі 112 973,58 грн, в тому числі з врахуванням нарахованих до лютого 2022 інфляційних витрат у сумі 3 908,45 грн та 3% річних у сумі 1 501,35 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 3028 грн.

24.02.2025 у Московський районний суд м. Харкова надійшла заява адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 643/10026/24.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 заву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено дату судового засідання.

В обґрунтування заяви представник заявників покликається на то, що на час відкриття провадження відповідачі мали статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою від 23.02.2022 № 6117- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана ОСОБА_1 . У зв`язку з чим відповідачі не були обізнані та не мали можливості отримати судову повістку, яка була направлена за адресою, за якою вони не проживають з початку повномасштабного вторгнення. Відповідачі не погоджуються з рішенням суду, посилаючись на позовну давність та недоведеність факту укладання Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води. Просить переглянути і скасувати заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 у цивільній справі № 643/10026/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з безпідставністю, на його думку, позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник заявників - адвокат Овсяник С.А. в судове засіданні не з`явився, надавши заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі, заяву провис задоволити.

Вивчивши матеріали цивільної справи № 643/10026/24 та перевіривши наведені представником відповідачів підстави для скасування заочного рішення та перегляд справи, суд приходить до наступного.

Статтею 284 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 190 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Копію ухвали Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2024 разом із позовною заявою та додатками до неї у цей же день надіслано відповідачам за адресою встановленого судом зареєстрованого місця проживання відповідачів. Також судові повістки про виклик судові засідання, призначені на 24.10.2024 та 04.11.2024, надіслано відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, конверти повернуто суду з відміткою «за відсутністю адресата за вказаною адресою».

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначав, що наявна у справі довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.2019 у справі№ 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.

Таким чином, в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України відповідачів було повідомлено про відкриття провадження у справі у належний спосіб та надіслано копію позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик за адресою відомого зареєстрованого місця проживання відповідачів, що є місцем розташування належного відповідачам на праві власності майна, зазначеного у позовній заяві та перевіреного судом.

Крім того, інформація щодо судового розгляду справи є загальнодоступною, оскільки розміщена на офіційному сайті суду «Судова влада».

З огляду на викладене, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру повідомлення відповідачів про відкриття провадження у справі та виклик до суду, роз`яснення процесуальних прав сторони судового розгляду відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наразі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обізнані про наявність дослідженого спору та надали суду заперечення проти вимог позивача в межах справи № 643/10026/24.

У заяві про перегляд заочного рішення адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначено, що відповідачі не проживали за адресою вказаною у позові, не погоджуються зі строками позовної давності та вважає що, в матеріалах справи відсутні докази укладання Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води. В той же час, у матеріалах справи містяться врегламентовані нормами чинного законодавства докази факту надання відповідачу комунальної послуги.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

З 01.12.2021 на підставі частини 5 ст. 13 Закону України «Про «Про житлово-комунальні послуги» надання послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у багатоквартирних будинках регламентується положеннями індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті надавача послуг.

КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач, в свою чергу, споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

У матеріалах справи наявна копія Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності від 01.02.2022, на положення якого посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач (а.с. 10).

У матеріалах справи наявна копія Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 14.02.2024 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405), положення якого використовує позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог (а.с. 9).

Незважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про надання послуг з теплопостачання між сторонами, відповідач зобов`язаний був оплачувати спожиті послуги, позаяк він фактично ними користувався.

Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2023 у справі № 607/2611/22.

Суд критично оцінює доводи представника відповідачів про те що вони є внутрішньо переміщеними особами та з березня 2022 проживають за іншою адресою, оскільки відповідно до п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У випадку якщо у споживача відпала необхідність в отриманні послуги впродовж тривалого періоду, він вправі звернутися до надавача послуг з проханням про проведення пломбування в порядку, визначеному Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830. В матеріалах справи відсутні докази такого звернення відповідачів до позивача.

Відтак надання послуги теплопостачання не припинялося, відповідно проводилися нарахування комунальних платежів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 390 від 21.04.2023 заборонено нарахування та стягненні пені та інфляційних нарахувань на заборгованість за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій. В подальшому до Постанови були внесені зміни № 1405 від 29.12.2023. Дана норма була врахована в наданих суду розрахунках.

З огляду на дію пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, відповідно до норми якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину та пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, відповідно до норми якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, а також системного аналізу цих норм строк позовної давності позивачем не пропущено.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 у цивільній справі № 643/10026/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.287, 288 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Заяву представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2024, подану в межах цивільної справи № 643/10026/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення суду може бути оскаржене шляхом звернення з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення даної ухвали суду.

Суддя М.В. Броницька