Провадження № 2/686/2259/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу № 686/10731/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №497879 від 01.02.2021 у розмірі 297 688,96 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.02.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №497879, за яким на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 205 000,00 грн. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 297 688,96 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір 4 465,33 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

23.04.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

21.05.2024 року відповідачем надано відзив на позов, вказує, що розмір заборгованості позивачем належним чином не доведено, просить звільнити її від сплати судового збору, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, щодо витрат на правничу допомогу, просить визначити їх розмір з врахуванням складності справи, а також критеріїв розумності їхнього розміру.

28.05.2024 року справу призначено до слухання по суті.

01.10.2024 року представником позивача подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та докази їх понесення.

21.11.2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

02.01.2025 року ухвалу суду від 21.11.2024 року про залишення позову без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, у поданому відзиві заперечувала щодо позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №497879.

Власноручним підписанням договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилась з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит» в повному обсязі з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодила та зобов`язалась виконувати його умови.

Згідно договору про надання споживчого кредиту №497879 від 01.02.2021 відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Таким чином, на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 205 000,00 грн.

Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 297 688,96 грн., з яких: 142 169,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, 155 519,29 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 205 000,00 грн, строк кредиту - 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 01.02.2024 (включно).

Згідно п. 1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 75 % річних.

Пунктом 2.1. передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 164 000,00 грн. на поточний рахунок споживача в АТ «Альфа-Банк» або іншої картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; 41 000,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору.

Позивачем на виконання умов договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума кредиту в розмірі 164 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 4400 від 01.02.2021.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, заборгованість не погасила, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем, згідно якого загальна заборгованість складає 297 688,96 грн., з яких 142 169,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, 155 519,29 грн - заборгованість за відсотками.

Щодо посилання відповідача на невірне визначення тіла кредиту та нарахування відсотків, суд звертає увагу на те, що доказів виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань кредитору, суду не надано. Як і не надано контррозрахунку заборгованості та не спростовано належними доказами такий розрахунок.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 497879 від 01.02.2021, у розмірі 297 688,96 грн., яка є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 4 465,33 грн.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 має пільги щодо сплати судового збору, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, то відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо витрат на правничу допомогу, чуд зазначає наступне.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. надано копії договору № 1/5 від 25.01.2024 року про надання правової допомоги; додатку №5 до договору №1/5 від 25.01.2024 року, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг); акту приймання-передачі правничої допомоги за вказаним договором, ордеру на надання правничої допомоги; платіжної інструкції №24633.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В поданому відзиві на позовну заяву, відповідач заперечувала щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, просила зменшити розмір заявлених витрат, оскільки сума 10 000,00 грн. є явно завищеною та не відповідає складності справи, а також критеріям розумності на дійсної необхідності таких витрат.

Так, суд зауважує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В питанні критеріїв слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19.

Висновками у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зокрема Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 07.08.2024 року у справі №686/18768/22.

Суд вважає, що у цій справі вимога позивача про компенсацію йому витрат на професійну правничу допомогу під час судового розгляду справи в розмірі 10 000 грн. не повністю відповідає критеріям реальності та співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., в решті слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (03062, м. Київ, проспект Берестейський 90-А, ) заборгованість за кредитним договором №497879 в сумі 297 688,96 грн.

Судовий збір в розмірі 4 465,33 грн. компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» 2 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 10.03.2025 року.

Суддя: