Справа № 569/2792/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.

секретар судового засідання Литвиненко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося. Вони втратили взаємні почуття, тривалий час проживають окремо, подружні стосунки сторони не підтримують. Вважає, що примирення між ними не можливе. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу та просить залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.11.2023 року (запис поновлено), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4 ), зареєстрували шлюб 26 червня 2007 року, місце державної реєстрації Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №3.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07.11.2023 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області, її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати.

Щодо вимоги про залишення дитини проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У частинах першій та другій статті 161 Сімейного кодексу України зазначається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу, доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

При цьому суд зауважує, що лише констатує з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не визначаючи її місце проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 червня 2007 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №3 - розірвати.

Доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Харечко С.П.