ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3771/18Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/84/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Майки М.Б., представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Демковича Ю.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/3771/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 22 листопада 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, Тернопільської районної державної адміністрації (Тернопільської районної військової адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень селищної ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора, зобов`язання привести земельні ділянки до попереднього стану,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2018 року ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради, Тернопільської районної державної адміністрації (Тернопільської районної військової адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому після зміни предмету позову просив: 1) визнати незаконними п. п. 1.3 п. 3, п.п. 2.3 п. 3 рішення сесії Великоберезовицької селищної ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним та юридичним особам» № 657 від 14 липня 2015 року; 2) визнати незаконним рішення державного реєстратора Тернопільського районного державного управління юстиції Хомко Ю. М. від 03 серпня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23354437, номер запису про право власності 10652138, про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 52, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,025 га, кадастровий номер :02:002:3046, за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) визнати незаконними п.п. 1.2 п. 2, п.п. 2.2 п. 2 рішення сесії Великоберезовицької селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичним особам» № 153 від 07 жовтня 2016 року; 4) визнати незаконним рішення державного реєстратора Відділу з питань державної реєстрації Тернопільського районної державної адміністрації Шпендак Ю.Р. від 10 листопада 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32316202, номер запису про право власності 17381779, про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:002:3112, за адресою: АДРЕСА_1 ) зобов`язати ОСОБА_3 привести до попереднього стану земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,025 га, кадастровий номер :02:002:3046, за адресою: АДРЕСА_1 ) зобов`язати ОСОБА_2 привести до попереднього стану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0195 га, кадастровий номер :02:002:3112, за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, смт. В. Березовиця.

В обґрунтування позову посилається на те, що 14 липня 2015 року рішенням сесії Великоберезовицької селищної ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним та юридичним особам» № 657, вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0250 га у власність громадянину ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту); передати у власність земельну ділянку громадянину України ОСОБА_3 , площею 0,0250 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:3046, за рахунок земель житлової та громадської забудови, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту).

03 серпня 2015 року державним реєстратором Тернопільського районної державного управління юстиції Хомко Ю.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23354437, номер запису про право власності: 10652138, про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,025 га, кадастровий номер :02:002:3046, за адресою: АДРЕСА_1 .

07 жовтня 2016 року рішенням сесії Великоберезовицької селищної ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичним особам» № 153, вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0195 га у власність громадянці ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження: смт. В. Березовиця, Тернопільська область (в межах населеного пункту); передати у власність земельну ділянку громадянці ОСОБА_2 площею 0,0195 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:3112, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, місцезнаходження: смт. В. Березовиця, Тернопільська область (в межах населеного пункту).

10 листопада 2016 року державним реєстратором Відділу з питань державної реєстрації Тернопільського районної державної адміністрації Шпендак Ю. Р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32316202, номер запису про право власності: 17381779, про внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:002:3112, за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, смт. В. Березовиця.

Великоберезовицька селищна рада, порушуючи вимоги Закону України Про регулювання містобудівної діяльності і не маючи правових підстав для прийняття рішення, передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку за рахунок земель загального користування населеного пункту, всупереч інтересам територіальної громади смт. В. Березовиця.

Щодо рішень про передачу у власність і реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 позивач зазначає, що із розрахунку потреби площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 слідує, що земельна ділянка розташована в сформованій забудові історичного центру селища. Благоустрій земельної ділянки передбачає влаштування замощення природнім каменем, сходів, створення декоративних та скульптурних композицій.

Таким чином, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства надана ОСОБА_2 не за рахунок земель сільськогосподарського призначення, а за рахунок земель житлової та громадської забудови населеного пункту в історичному центрі смт. В. Березовиця, тобто за рахунок земель загального користування населеного пункту - роз`їзної дороги з АДРЕСА_1 .

21 жовтня 2015 року рішенням сесії Великоберезовицької селищної ради № 731 було відмовлено ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0195 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка виходить на проїжджу частину дороги по АДРЕСА_1 .

Генеральним планом смт. В. Березовиця не передбачено розташування на проїжджій частині дороги по АДРЕСА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Однак, оскаржуваним рішенням Великоберезовицька селищна рада змінила цільове призначення земельної ділянки населеного пункту, визначене статтями 19, 38, 39 ЗК України, і передала спірну земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону, зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Крім того, оскаржуваним рішенням Великоберезовицької селищної ради порушено права ОСОБА_1 , як жителя АДРЕСА_1 та інших жителів, зокрема, АДРЕСА_1 , які заперечували проти надання селищною радою частини дороги, яка є землями загального користування, у власність ОСОБА_2 .

На підставі спірних рішень органу місцевого самоврядування відповідачами була проведена державна реєстрація земельних ділянок кадастровий номер :02:002:3046, та кадастровий номер :02:002:3112, а відтак встановлений законодавством порядок скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачає необхідність звернення до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права відповідачів на земельну ділянку.

Позивач також зазначав про те, що на переданій Великоберезовицькою селищною радою у власність ОСОБА_2 земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,0195 га, кадастровий номер :02:002:3112, по АДРЕСА_1 , знаходиться діюче джерело загального користування.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, Тернопільської районної державної адміністрації (Тернопільської районної військової адміністрації), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними рішень селищної ради про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та скасування рішень державного реєстратора, зобов`язання привести земельні ділянки до попереднього стану відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що відповідачами не було надано належних та допустимих доказів, які свідчили про те, що земельні ділянки не належать до земель загального користування.

План зонування або детальний план території смт. В. Березовиця відповідно до вимог Закону України Про регулювання містобудівної діяльності не розроблені.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Однак, всупереч наведеним нормам законодавства, без достатніх правових підстав Великоберезовицька селищна рада прийняла рішення та передала у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельні ділянки за рахунок земель загального користування населеного пункту, що порушує інтереси територіальної громади смт. В. Березовиця.

Також, оскаржуваними рішеннями Великоберезовицької селищної ради порушено його права як жителя смт. В. Березовиця та інших жителів селища, зокрема АДРЕСА_1 , які заперечували проти надання селищною радою частини дороги, яка є землями загального користування.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Майка М.Б. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Демкович Ю.Й. у судовому засіданні апеляційну скарги ОСОБА_1 не визнав, вважаючи її безпідставною.

Великоберезовицька селищна рада та Тернопільська РДА повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного документа.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що рішенням Великоберезовицької селищної ради від 14 липня 2015 року № 657 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність фізичним та юридичним особам», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0250 га у власність громадянину України ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту); передано у власність земельну ділянку громадянину України ОСОБА_3 , площею 0,0250 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки - :02:002:3046 за рахунок земель житлової та громадської забудови, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (в межах населеного пункту) (т. 1 а.с. 6).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 16 червня 2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:3046, зареєстрована Відділом Держземагенства у Тернопільському районі 12 червня 2015 року (проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 09.06.2015, ТОВ ЕКК «Роміс» ОСОБА_4 ). Власником є ОСОБА_3 , опис меж цієї земельної ділянки свідчить про те, що вона межує із землями ОСОБА_3 та Великоберезовицької селищної ради (т. 1 а.с. 9-13).

За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 102250897 від 01 листопада 2017 року щодо фізичної особи ОСОБА_3 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:3046, площею 0,025 га, належить останньому на праві приватної власності, номер запису про право власності: 10652138 від 25 липня 2015 року, державний реєстратор: Хомко Юлія Миколаївна, Тернопільське районне управління юстиції Тернопільська область, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 03 серпня 2015 року Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23354437 від 03 серпня 2015 року (т. 1а. с. 7-8).

07 жовтня 2015 року ОСОБА_2 зверталася до Великоберезовицької селищної ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,0195 га, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту смт. В. Березовиця

Відповідно до виписки з рішення Великоберезовицької селищної ради від 21 жовтня 2015 року № 731 «Про розгляд заяв фізичних осіб», органом місцевого самоврядування було вирішено відмовити ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення її у власність земельної ділянки площею 0,0195 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка виходить на проїжджу частину дороги по АДРЕСА_1 . Було враховано скарги сусідів щодо захоплення проїжджої частини дороги та будівництва на ній огорожі (дорога до криниці, якою користуються жителі АДРЕСА_1 та інших вулиць) (т. 1 а.с.19).

Прийняттю такого рішення передувало звернення жителів селища В. Березовиця АДРЕСА_2 , в тому числі і ОСОБА_1 від 03 серпня 2015 року, які просили не надавати у власність земельну ділянку, по якій проходить дорога до криниці, у зв`язку з тим, що нею користуються не тільки жителі вказаної вулиці але й жителі мікрорайону газопроводу (т. 1 а.с. 20).

Також мали місце звернення до голови селищної ради смт Велика Березовиця за 31 грудня 2015 року та 25 квітня 2017 року від жителів АДРЕСА_2 , серед яких є і ОСОБА_1 , з проханням допомогти у вирішенні питання про громадську дорогу по АДРЕСА_1 та про припинення самовільного захоплення жителем Паславським лугу та роз`їзної дороги з вулиць Лугова та Микулинецька на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.33-35).

13 липня 2016 року ОСОБА_2 повторно звернулася до Великоберезовицької селищної ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,0195 га, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , та надавала розрахунок потреб площі (т. 1 а.с.28).

За змістом розрахунку потреби площі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (оригінал якого, як зазначено у змісті позовної заяви, знаходиться у МП «Архітект»), розміщення ділянки не суперечить суміжним землекористувачам та сформованим пішохідним і транспортним зв`язкам (т. 1 а. с. 27).

Рішенням Великоберезовицької селищної ради від 07 жовтня 2016 року № 153 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність фізичним особам», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0195 га у власність громадянці України ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження: смт. В. Березовиця, Тернопільська область (в межах населеного пункту); передати у власність земельну ділянку громадянці України ОСОБА_2 , площею 0,0195 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:3112, для ведення особистого селянського господарства, місцезнаходження: смт. В.Березовиця, Тернопільська область (в межах населеного пункту) (т. 1 а. с. 14);

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 16 червня 2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:3112, зареєстрована Відділом Держземагенства у Тернопільському районі 25 вересня 2015 року (проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 29.07 2015, ТОВ ЕКК «Роміс» ОСОБА_4 ). Власником є ОСОБА_2 , опис меж цієї земельної ділянки свідчить про те, що вона межує із землями ОСОБА_3 та Великоберезовицької селищної ради (т. 1 а. с. 16-18).

За змістом Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 102252413 від 01 листопада 2017 року щодо фізичної особи ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:3112, площею 0,0195 га, належить останній на праві приватної власності, номер запису про право власності: 17381779 від 04 листопада 2016 року, державний реєстратор: Шпендак Юлія Романівна, Відділ з питань державної реєстрації тернопільської районної державної адміністрації, Тернопільська області; підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 153, видане 07 жовтня 2016 року Великоберезовицькою селищною радою; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32316202 від 10 листопада 2016 року (т. 1 а. с. 15).

На адвокатський запит ОСОБА_5 від 10 червня 2017 року № 17 Відділ містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації надав інформацію від 20 листопада 2017 року № 130-1-15/15/17 про те, що органи місцевого самоврядування приймають рішення про розроблення містобудівної документації та є її розпорядниками. Також надав викопіювання з генерального плану селища Велика Березовиця АДРЕСА_2 :2000; генплан забудови земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; інформував про те, що план зонування території селища Велика Березовиця не розроблявся ( т. 1 а.с. 24-26).

19 жовтня 2017 року за № 870 Великоберезовицький селищний голова ОСОБА_6 адресував звернення жителям АДРЕСА_2 , в якому інформував, що земельні ділянки, які були виділені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства знаходяться на роздоріжжі вулиць Заводська та АДРЕСА_1 . Дані земельні ділянки перебувають у власності вищевказаних громадян. Скасувати право власності на земельні ділянки селищна рада не має повноважень, тому рекомендовано вирішувати спірне питання у судовому порядку (т. 1 а.с. 36).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р 1 № 679640, від 25 квітня 2001 року, ОСОБА_7 , яка мешкає в АДРЕСА_3 , на підставі рішення Великоберезовицької селищної Ради народних депутатів від 16 жовтня 2000 року № 119 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,356 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,150 га, і ведення особистого підсобного господарства - 0,206 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1098 (т. 1 а.с. 32).

10 квітня 2002 року ОСОБА_7 склала заповіт, за змістом якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено ОСОБА_8 , секретарем виконавчого комітету Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за № 70 (т. 1 а.с. 30).

Довідкою від 14 грудня 2009 року № 3632, виданою виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради, засвідчено, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і перебувала на реєстраційному обліку до дня смерті в АДРЕСА_3 . На день смерті ОСОБА_7 , син померлої ОСОБА_1 , був зареєстрований, проживав і зареєстрований на час видачі довідки за вищевказаною адресою. Померлій ОСОБА_7 на праві власності належить цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.31).

На а.с. 37-40 т. 1, містяться фото вулиць Лугова, Заводська, а також будинковолодіння смт. Велика Березовиця, зроблені позивачем з різних ракурсів та у різну пору року.

24 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано лист відділу з питань державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації, із копіями реєстраційних справ № 252, № 52 на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:3046 (вулиця Лугова, смт. Велика Березовиця Тернопільський район Тернопільська область), 25255200:02:002:3112 (смт. Велика Березовиця Тернопільський район Тернопільська область) (т. 1 а.с.153-188).

На адвокатський запит Демковича Ю.Й. Великоберезовицька селищна рада надала відповідь за № 786 від 17 квітня 2019 року, в якій повідомила, що земельна ділянка площею 0,0250 га, яка відведена ОСОБА_3 згідно рішення селищної ради № 631 від 29 квітня 2015 року відноситься до земель ненаданих у власність (землі громадської житлової забудови); земельна ділянка площею 0,0195 га, що відведена ОСОБА_2 згідно рішення селищної ради № 661 від 14 липня 2015 року, відноситься до земель сільськогосподарського призначення; земельні ділянки відведені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно із технічним звітом по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років земель, що знаходяться на території Великоберезовицької селищної ради, відносяться до земель присадибні земельні ділянки; надано копію технічного звіту по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років земель, що знаходяться на території Великоберезовицької селищної ради за 1995 рік (т. 1 а.с.210-214).

11 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано лист № 185-1-15/19 від 02 грудня 2019 року, яким відділ містобудування та архітектури Тернопільської районної державної адміністрації надав викопіювання із генерального плану селища Велика Березовиця Тернопільського району, розроблений Тернопільською філією державного інституту проектування об`єктів цивільного призначення «Дніпроцивільпромбуд» у 1975 році, актуалізовано у травні 2013 року, де зазначено орієнтовне місце розташування земельних ділянок (т. 1 а.с. 231-232).

На а.с. 171-207, т. 2 міститься пояснювальна записка до генерального плану смт. Велика Березовиця Тернопільського району, розробленого 1975 року, яка приєднана до матеріалів справи за клопотанням сторони позивача як документ, необхідний для проведення судової земельно-технічної експертизи. Цим документом передбачався благоустрій вулиць в смт. Велика Березовиця в період з 1976 по 1981 рік, їх кубатура, вартість, однак без прив`язки до назви та місця розташування.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 26 січня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0181, зареєстрована Відділом Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області 09 березня 2016 року (технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12 серпня 2005 року, СПД ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ). Власником є ОСОБА_3 , опис меж цієї земельної ділянки свідчить про те, що вона межує із землями Клименко А, Прибега та Великоберезовицької селищної ради (т. 2 а.с. 228-229).

На а. с. 230-246, т. 2 приєднано поземельні книги на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:3046 (поземельну книгу відкрито 12 червня 2015 року, власник ОСОБА_3 ), 25255200:02:002:3112 (поземельну книгу відкрито 25 вересня 2015 року, власник ОСОБА_2 ),

Згідно висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Василя Олійника № 310/311/23-22 від 18 січня 2024 року за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у цивільній справі № 607/3771/18 встановлено, що:

1. Земельна ділянка з кадастровим номером 6:02:002:3046, що передана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі рішення 50 сесії 6 скликання Великоберезовицької селищної ради від 14 липня 2015 року № 657, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно до наданих матеріалів справи, швидше за все сформована за рахунок земель загального користування Великоберезовицької селищної ради (див. дослідження по даному питанні).

2. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи оригіналу або копії землевпорядної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 6:02:002:3046, а також незадоволенням клопотання експерта від 24 травня 2023 року про надання додаткових матеріалів, експертові не вбачається за можливе надати відповідь на поставлене питання стосовно відповідності/невідповідності розробленої землевпорядної документації (Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , площею 0,0250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:3046, виготовлений ТОВ «Експертно-консалтингова компанія «Роміс» в 2015 році) та її затвердження, вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

3. Земельна ділянка з кадастровим номером 6:02:002:3112, що передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення 12 сесії 7 скликання Великоберезовицької селищної ради від 07 жовтня 2016 року № 153, для ведення особистого селянського господарства, відповідно до наданих матеріалів справи, швидше за все, сформована частково за рахунок земель загального користування Великоберезовицької селищної ради (див. дослідження по даному питанні).

Діюче джерело не знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:3112.

4. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи оригіналу або копії землевпорядної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 6:02:002:3112, а також незадоволенням клопотання експерта від 24 травня 2023 року про надання додаткових матеріалів, експертові не вбачається за можливе надати відповідь на поставлене питання стосовно відповідності/невідповідності розробленої землевпорядної документації (Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , площею 0,0195 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту за адресою: смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :02:002:3112, виготовлений ТОВ «Експертно-консалтингова компанія «Роміс» в 2015 році) та її затвердження, вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування (т. 3 а.с. 29-41).

На а.с 59-162, т. 3 наявні копії проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 , площею 0,0250 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , площею 0,0195 га, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту, за адресою: смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, які виготовлено у 2015 році товариством з обмеженою відповідальністю експертно-консалтингова компанія «РОМІС». Копії з цієї документації наявні також в т. 1, а.с. 21-22, 29.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено, що виготовлена на замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 технічна документація на спірні земельні ділянки, суперечить вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Також суд не здобув доказів того, що дорога, на яку посилається позивач була запроектована та збудована в цьому місці населеного пункту - смт. Велика Березовиця, а користування земельною ділянкою в межах населеного пункту для проїзду автомобілів та надання їй мешканцями статусу «громадської дороги» не може обмежувати орган місцевого самоврядування у вирішенні питання про розпорядження землею комунальної власності, як і обмежувати права власника земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:002:3112 на її використання за цільовим призначенням.

Не було також встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_3 , площею 0,0250 га, кадастровий номер :02:002:3046, ОСОБА_2 , площею 0,0195 га, кадастровий номер :02:002:3112, необхідно приводити до попереднього стану. Земельна ділянка, якою користується ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 , яка є відмінною від спірних земельних ділянок. Спору про межі в цій частині землекористування немає. Розміщення спірних земельних ділянок не суперечить суміжним землекористувачам, якими є Великоберезовицька селищна рада, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та сформованим пішохідним і транспортним зв`язкам, не створює перешкоди мешканцям селища в доступі до джерела. ОСОБА_1 не довів своє порушене право і необхідність його захисту.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, провадження №12-158гс18).

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частинами першою, другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пунктів «б», «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 га; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову у наданні такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розробник проєкту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проєкту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про державний земельний кадастр» Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2012 року № 1051 затвердив Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок), відповідно до пункту 107 якого державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Згідно з абзацом першим пункту 109 цього Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Частинами п`ятою, шостою статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно з частинами першою, третьою - п`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою.

Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити межі земельної ділянки.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, про що суд зазначив вище.

Також, відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною першою статті 17 вказаного Закону передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

Отже, основним видом містобудівної документації на місцевому рівні є генеральний план населеного пункту на основі якого (у його складі або як окремий документ), з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, може розроблятися план зонування території відповідного населеного пункту.

Положеннями частини першої статті 19 Закону передбачено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 1 Закону детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації населеного пункту на місцевому рівні. На його основі та відповідно до генерального плану розробляються інші види містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, й план зонування території, детальний план території (постанови Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 806/1560/17, від 11 квітня 2018 у справі №803/1231/17, від 11 липня 2019 у справі №369/9003/16-а, від 17 жовтня 2019 у справі № 569/4123/16-а, від 24 лютого 2020 по справі №569/4122/16-а).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права та розпоряджатися майном.

У постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 947/38994/20 вказано, що у разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права.

Відповідно до частин першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/15132/19, від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту".

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 року у справі №761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 року у справі №924/831/17, від 28.11.2019 року у справі №910/8357/18, від 22.09.2022 року у справі №924/1146/21, від 06.10.2022 року у справі №922/2013/21, від 17.11.2022 року у справі №904/7841/21).

Звертаючись з даним позовом у суд, позивач просив визнати незаконними рішення про передачу у власність і реєстрацію права власності земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посилаючись на те, що спірні земельні ділянки відповідачам надано за рахунок земель загального користування населеного пункту, тобто вулично-дорожньої мережі, а саме роз`їзної дороги з АДРЕСА_2 , всупереч інтересам територіальної громади. Також в позовній заяві від 09.102018 позивач додатково зазначив, що на земельній ділянці, переданій у власність ОСОБА_2 , знаходиться діюче джерело загального користування, що унеможливить його використання.

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 0,0250 га, що відведена ОСОБА_3 , відноситься до земель ненаданих у власність (землі громадської житлової забудови); земельна ділянка площею 0,0195 га, що відведена ОСОБА_2 , відноситься до земель сільськогосподарського призначення; земельні ділянки відведені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно із технічним звітом по коректуванню планового матеріалу зйомок минулих років земель, що знаходяться на території Великоберезовицької селищної ради, відносяться до земель присадибні земельні ділянки.

Судом не здобуто належних та достатніх доказів, що спірні земельні ділянки відповідачам надані за рахунок земель загального користування, в тому числі дороги.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги висновок експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ № 310/311/23-22 від 18.01.2024, оскільки відповіді, надані експертом по першому та третьому питаннях, ґрунтуються на припущеннях, а позивач не скористався правом на заявлення клопотання про призначення повторної чи додаткової земельно-технічної експертизи. Крім цього, у вказаному висновку експертом не надано відповіді на питання щодо відповідності/невідповідності розробленої землевпорядної документації, хоча на а.с. 59-62 т. 3 наявні копії проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 , площею 0,0250 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах населеного пункту, за адресою: АДРЕСА_1 ; гр. ОСОБА_2 , площею 0,0195 га, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту, за адресою: смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, які виготовлено у 2015 році товариством з обмеженою відповідальністю експертно-консалтингова компанія «РОМІС». Копії з цієї документації наявні також в т. 1, а.с. 21-22, 29.

Разом з цим, у вказаному висновку чітко дано відповідь, що діюче джерело не знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:3112, що належить ОСОБА_2 .

Не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що Великоберезовицька селищна рада, передаючи у власність спірні земельні ділянки відповідачам, порушила ч. 3 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, оскільки відсутність затверджених планів зонування чи детальних планів не може обмежувати законні очікування особи на отримання безоплатно у власність земельної ділянки відповідної площі та цільового призначення. При цьому, судом не встановлено, що виготовлена на замовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 технічна документація на спірні земельні ділянки, суперечить вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що стороною позивача не доведено порушення його прав з боку відповідачів, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивач.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 березня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома