ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3617/25 Справа № 203/7152/24 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 січня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Єдаменко С.В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2024року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

Скарга обґрунтовувалась тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022року у справі № 203/2164/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023року та постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2024року, стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2021року по 27 травня 2022року включно у загальному розмірі 627 402,24грн.

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 13 червня 2022року видано виконавчий лист № 203/2164/21; та 18 липня 2022року головним державним виконавцем Вільногірського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткачовим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69443117 на підставі вказаного виконавчого листа.

08 травня 2023року начальником відділу Вільногірського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткачовим В.В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 69443117 до Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

26 червня 2023року головним державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ганюковою А.В. прийнято виконавче провадження № 69443117 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/21.

27 листопада 2024року головним державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальовою Ю.О. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з підстав того, що відповідно до наказу Фонду державного майна України № 761 від 08 червня 2018року, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018року № 358-р «Про приватизації у 2018 році» прийнято рішення про приватизацію державного пакета акції АТ «Об`єднана гірничо-хімічнна компанія», структурним підрозділом якого є філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та яку включено до переліку об`єктів Реєстраційний великої приватизації державної власності (розпорядження КМУ № 36-р від 16 січня 2019року).

Скаржник вважала, що при винесенні оскаржуваної постанови головним державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не було враховано, що 08 жовтня 2024року в системі онлайн аукціонів «Прозорро»/«Продажі» було оприлюднено ПРОТОКОЛ ПРО РЕЗУЛЬТАТИ ЕЛЕКТРОННОГО АУКЦІОНУ № LPE001-UA-204 про успішну приватизацію державного пакета акцій розміром 100 % статутного капіталу АТ «Об`єднана гірничо- хімічна компанія». Також не враховано, що 11 жовтня 2024року Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про продаж державного пакету акцій АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» за результатами аукціону з продажу об`єкта великої приватизації. Відповідне розпорядження Кабінету Міністрів України «Про приватизацію пакета акцій акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» шляхом викупу» № 1010-р від 11 жовтня 2024року оприлюднено на офіційному сайті Кабінету Міністрів України. Крім того, на день винесення оскаржуваної постанови було оприлюднено договір купівлі-продажу об`єкта великої приватизації-пакета акцій у кількості штук простих іменних акцій, що становить 100 відсотків статутного капіталу акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (), за результатами електронного аукціону з умовами № 217 від 19 листопада 2024року.

За наведених обставин заявниця вважала, що станом на 27 листопада 2024року у головного державного виконавця Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п.12 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на цю дату вже завершився процес великої приватизації боржника АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

Ураховуючи викладене, скаржник заявила вимоги про визнання неправомірною постанови головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальової Ю.О. від 27 листопада 2024року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69443117 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022року про стягнення з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24грн, та зобов`язання державного виконавця поновити вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025року у задоволенні скарги відмовлено.

Правові підстави для відмови в задоволенні скарги, суд першої інстанції вбачав в положеннях розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019року № 36-р АТ за змістом якого «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» включена до переліку об`єктів великої приватизації, що підлягають приватизації, та державний виконавець дійшов висновку про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69443117 на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

21 січня 2025року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025року.

В апеляційній скарзі заявниця не погодилася з висновками суду та висловила вимогу про скасування рішення та задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що зупинення виконавчих дій стосовно АТ«Об`єднана гірничо-хімічна компанія», зокрема у виконавчих провадженнях щодо виконання прийнятого у трудовому спорі рішення про стягнення з боржника коштів на користь незаконно звільненого працівника, лише з тієї підстави, що акції АТ«Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в чергове включено до об`єктів великої приватизації є незаконним і невиправданим втручанням держави у мирне володіння майном та порушенням гарантії виконання судових рішень.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ«Об`єднана гірничо-хімічна компанія» заперечила проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , заявляло що обставини якими вона обґрунтовувала свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору, доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2025року витребувано з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу, та 06 лютого 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025року.

27 лютого 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 12?? год 11 березня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2022року у справі № 203/2164/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 вересня 2023року і постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2024року, стягнуто з АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі Філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 18 травня 2021року по 27 травня 2022року включно у загальному розмірі 627 402,24грн.

На виконання вищевказаного рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 13 червня 2022року видано виконавчий лист № 203/2164/21.

18 липня 2022року державним виконавцем Вільногірського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткачовим В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69443117 (а.с.48).

21 липня 2022року державним виконавцем Вільногірського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ткачовим В.В. на підставі п.12 ч.1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з тим, що АТ «ОГХК» () включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності (розпорядження КМУ № 36-р від 16 січня 2019року) /а.с.50/.

08 травня 2023року на виконання наказу Міністра юстиції України Дениса Малюськи № 933/5 від 10 березня 2023року «Про відділи державної виконавчої служби у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)» виконавче провадження № 69443117 передано з Вільногірського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується відповідною постановою (а.с.53).

26 червня 2023року державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ганюковою А.В. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 69443117 (а.с.54).

25 листопада 2024року державним виконавцем винесено постанову про скасування виконавчої дії, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 21 липня 2022року (а.с.57)

27 листопада 2024року державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальовою Ю.О. на підставі п.12 ч.1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69443117, у зв`язку з наявними обставинами що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчих дій, а саме включення АТ «ОГХК» до переліку об`єктів великої приватизації державної власності (розпорядження КМУ № 36-р від 16 січня 2019року) /а.с.59/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Суду першої інстанції виснував що боржника включено до переліку об`єктів великої приватизації, що давало виконавцю правові підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню так як судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) /частина друга статті 451 ЦПК України/.

Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

В силу приписів статті 19 Конституції України, статті 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, дії органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень регламентовані не тільки Законом України «Про виконавче провадження», а й іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (пункт 12 частини першої статті 34 Закону).

Посилаючись на дану обставину, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012року № 4901-VI.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання (частина перша статті 1 цього Закону), саме цим Законом затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини першої статті 2 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державне підприємство. Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зупинення вчинення виконавчих дій порушує основоположні права особи на виконання судового рішення та отримання за цим рішенням заробітної плати.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012року № 11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Ураховуючи, що обов`язком держави є забезпечення виконання остаточного рішення, беручи до уваги тривалу дію зупинення вчинення виконавчих дій, відсутність правової визначеності щодо настання подій, з якими пов`язано відновлення виконавчих дій, а також сумніви щодо існування легітимної мети такого зупинення, колегія суддів доходить висновку, що застосування пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є таким, що не відповідає Конституції України (суперечить статтям 8, частині другій статті 19, частинам першій, другій статті 55, пункту 9 частини другої статті 129, частинам першій, другій статті 129-1 Конституції України), тому суд вирішує справу без застосування цієї норми, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної у підпункті 5.1 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020року № 10-р/2020, та практики ЄСПЛ щодо права особи на доступ до суду в аспекті розуміння обов`язку держави щодо забезпечення виконання судового рішення, постановленого проти держави та державних підприємств.

Згідно з частиною другою статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949року № 95, ратифікованою Україною 30 червня 1961року, Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Зазначені положення Конвенції узгоджуються з положеннями Конституції України та прийнятим на їх виконання спеціальним законодавством.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї та практику практики Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014року) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Войтенко проти України» від 29 червня 2004року).

Звертає суд і на критерій якості закону, як складової верховенства права, та складової першого критерію правомірності втручання, адже згаданий пункт 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зупиняє виконавчі дії у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Проте із наведеної норми не є зрозумілим, в якому випадку зупиняються виконавчі дії у разі включення кредитора, чи все ж таки боржника до переліку об`єктів приватизації; чи є підставами для зупинення те, що підприємство вже було включено у цей перелік на час відкриття виконавчого провадження.

Крім того, стаття 35 Закону України «Про виконавче провадження» містить строки (терміни) зупинення виконавчих дій, зокрема У випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «6. Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні); 7. У випадку, передбаченому пунктом 13 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 2-1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку»; 8. У випадку, передбаченому пунктом 14 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Водночас строки зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону нічим не врегульовані.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку не можна вважати цілком законним та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Апеляційний суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025рокупідлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» задовольнити.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальової Юлії Олегівни від 27 листопада 2024року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69443117 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022року про стягнення з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24грн.

Зобов`язати головного державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальову Юлію Олегівну або іншу посадову особу Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69443117 з примусового виконання виконавчого листа № 203/2164/22, виданого 13 червня 2022року про стягнення з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 627 402,24грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025року.

Судді: