Справа № 2-о/593/27/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,-

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2025року заявниця ОСОБА_1 а звернулася в Бережанський районний суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців із встановленням заходів тимчасового обмеження його прав з покладенням наступних обов`язків, а саме : заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше ніж 200 метрів до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею та заборонити ОСОБА_2 вести із нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_2 є її чоловіком, який через схильність до вживання алкоголю та прояви агресії в стані сп`яніння, часто влаштовує скандали за місцем її проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , виражається в її адресу нецензурно, погрожує та ображає її. Через таку поведінку вона виганяла його із свого помешкання, забороняла йому там з`являтись, але це було безрезультатним.

ОСОБА_2 постійно приходить по місцю її проживання в стані алкогольного сп`яніння та розпочинає сварки, вчиняючи як психологічне, так і фізичне насильство над нею, а тому вона зверталася у правоохоронні органи за захистом, він хоч притягувався до адміністративної відповідальності, однак належних висновків не зробив та не припинив своєї неправомірної поведінки щодо неї.

А так як ситуація, що склалася, поза всяким сумнівом негативно позначається на її фізичному і психічному здоров`ї та спокої, а також психічному здоров`ї їх малолітньої дитини, яка дуже боїться п`яного батька і тяжко переносить постійні скандали з його сторони та вказане викликає обґрунтовані побоювання за безпеку їх життя та здоров`я, емоційну невпевненість оскільки її чоловік у нетверезому стані себе не контролює, тому з метою захисту своїх прав та прав малолітньої дитини вона змушена була звернутися до суду із вказаною заявою про призначення обмежувального припису.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свою заяву підтримала, просила її задоволити, суду пояснила, що 20 серпня 2022 року вона разом із ОСОБА_2 зареєстрували шлюб та для спільного проживання сім`ї придбали житловий будинок в АДРЕСА_3 . Проживши у цьому будинку декілька місяців, її чоловіка мобілізували та поки він служив у ЗСУ проблем не було, однак він, прослуживши рік, втік зі служби і почав пиячити. Тобто з грудня 2023 року він почав зловживати алкоголем та піднімати на неї руку, незважаючи навіть на те, що вона була вагітною. Він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, постійно погрожував їй. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 та лише два місці після народження сина ОСОБА_2 не зловживав алкоголем та навіть влаштувався на роботу, однак незадовго повернувся до старого та знову, випивши зайвого, поводив себе так, що його поведінка стала нестерпною. Враховуючи той факт, що їх будинок в селі Литвинів не мав опалення, а тому вона вважаючи, що їх дитині потрібні кращі умови для проживання, запропонувала йому на зимовий період повернутися на проживання у її батьківський будинок, що в АДРЕСА_2 . З приводу їх переїзду між ними виник конфлікт, через який вона з метою захисту своїх прав змушена була викликати поліцію, щоб врятуватися він ОСОБА_4 . Пізніше вони разом перейшли на проживання до її батьків, однак через нестерпну поведінку чоловіка та через те, що він зловживаючи алкоголем, вчиняв сварки та скандали як з нею, так і з її сестрою та іншими її родичами, а тому вони змушені були вигнати його із свого помешкання. Незважаючи на вказане, він постійно у нетверезому стані приходить по місцю її проживання та вчиняє сімейні скандали, від яких страждає їх п`ятимісячний син. Вона неодноразово викликала поліцію з приводу неправомірних дій чоловіка та щодо нього складалися адміністративні протоколи та його притягували до адміністративної відповідальності, однак не зважаючи на вказане, він висновків не зробив і далі продовжує у нетверезому стані приходити по місцю їх проживання та вчиняти постійні конфлікти. А так як вона боїться за своє життя та здоров`я і здоров`я своєї дитини, а винесений щодо нього тимчасовий заборонний припис не дав жодного результату, тому вона просила її заяву задоволити.

ОСОБА_2 хоч повідомлявся про день і час проведення судового засідання шляхом СМС інформування, однак він у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки, а тому суд у відповідності до ст. 350-5 ЦПК України вирішив можливим провести судове засідання у його відсутності, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та пояснення допитаного за її клопотанням свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство це - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 статті 24 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству '' до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 20 серпня 2022 року перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона хоч є зареєстрованою в АДРЕСА_3 , однак через неправомірні дії чоловіка щодо неї вона разом із малолітнім сином змушена була покинути спільне місце проживання та повернутися на проживання у батьківський будинок, що за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20 серпня 2022 року Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільській області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м. Івано-Франківськ/, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11 жовтня 2024 року Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та витягом № 2025/002266037 з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання заявниці.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 зловживає алкоголем та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово вчиняв щодо заявниці сімейні скандали, обзивав її нецензурними словами та погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого заявниця разом із трьохмісячною дитиною в грудні 2024 року змушена була покинути спільне місце проживання та повернутися у батьківський будинок. Бажаючи захистити себе від неправомірних дій чоловіка, вона викликала поліцію та за її повідомленням ОСОБА_2 притягався до адмінвідповідальності за вчинення домашнього насильства та щодо нього виносився тимчасовий заборонний припис, однак незважаючи на притягнення його до адмінвідповідальності, ОСОБА_2 порушував вимоги заборонного припису та, будучи у нетверезому стані, з`явився по місцю її проживання, та знову вчиняв щодо неї неправомірні дії. Вказане підтверджується оглянутими у судовому засіданні документами, а саме: постановою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року, винесеною у справі № 605/18/25, якою ОСОБА_2 за вчинення ним 30 грудня 2024 року домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_6 було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 340 гривень.

Із оглянутих в судовому засіданні документів, які містяться в адмінсправах № 3/593/91/2025 ЄУ№ 593/104/25, № 3/593/92/2025 ЄУ № 593/105/25 та № 3/593/93/2025 ЄУ № 593/106/25, порушених відносно ОСОБА_2 , які були розглянуті Бережанським районним судом, видно, що він 20 грудня 2024 року, о 22 год. 00 хв., перебуваючи на АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: під час телефонної розмови висловлював в її адресу образи, погрози, приниження та залякування.

Окрім цього, 26 грудня 2024 року, о 19 год. 00 хв., ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 - висловлював в її адресу образи та погрози.

Також 27 грудня 2024 року, о 18 год. 10 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 - висловлював в її адресу образи, погрози, приниження та залякування.

З приводу вказаних фактів складалися протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618457 від 06 січня 2025 року, серії ВАД № 618458 від 06 січня 2025 року, серії ВАД № 618459 від 06 січня 2025 року.

Вищевказані адміністративні правопорушення були розглянуті Бережанським районним судом та 21 січня 2025 року винесена постанова, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та із застосуванням ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Крім вказаного, щодо ОСОБА_2 за вчинення ним домашнього насильства 19 лютого 2025 року було винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 333044, яким заборонено останньому терміном на 10 діб, а саме: з 19 лютого 2025 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_2 не виконав вимог вказаного припису так як він 22 лютого 2025року, о 16 год.40хв., прийшов по місцю проживання ОСОБА_6 та вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173- 8 КУпАП.

Вищевказане підтверджується поясненнями заявниці, допитаного по її клопотанню свідка ОСОБА_7 , оглянутим в судовому засіданні терміновим заборонним приписом щодо кривдника серії АА № 333044 від 19 лютого 2025 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618548, який був складений щодо ОСОБА_2 25 лютого 2025 року ДОП ВП №1 м. Бережани Тернопільського РУП ГУНП капітана поліції Іваніва Івана Івановича, який перебуває в провадженні Бережанського районного суду.

З наведеного вбачається, що домашнє насильство з боку ОСОБА_2 щодо заявниці мало місце, та короткострокові заборонні приписи не можуть принести бажаного результату, бо кривдник висновків не робить, не припиняє своєї неправомірної поведінки. Така ситуація, поза всяким сумнівом, негативно позначається на фізичному і психічному здоров`ї та спокої заявниці, викликає обґрунтовані побоювання за безпеку її життя та здоров`я.

Неодноразові погрози та приниження заявниці зі сторони ОСОБА_2 стали підставою для звернення її до суду про призначення обмежувального припису. У своїй заяві заявниця зазначає, шо з кожним разом поведінка ОСОБА_2 стає більш безконтрольною та такою, що несе загрозу її життю.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України '' Про запаобігання та протидію домашньому насильству'' передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавалася заявниця, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2010 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний Суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку, що доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї є підставними, а отже, і вимоги застосування до нього обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі № 154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, на строк шість місяців, що відповідатиме вимагам ч. 4 ст. 26 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''.

Суд вважає, що саме такий вид обмежувального припису є необхідним, щоб гарантувати постраждалій особі ОСОБА_1 безпеку та забезпечити їй основоположні права і свободи людини і громадянина, зокрема, права на свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного життя, із пропорційним втручанням у права і свободи кривдника, тобто суд вважає, що застосування до ОСОБА_2 тимчасових обмежень прав кривдника є виправданими та доречними, вони відповідають меті їх застосування та забезпечать дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 350-2, 350-5, 350-6, 350-8, 352, 354 ЦПК України, Законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задоволити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше ніж 200 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 для взяття його на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.