Провадження № 2/161/90/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки та предмет застави,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки та предмет застави шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та предмет застави за іпотеко держателем та заставодержателем.

Свій позов мотивує тим, що 23.12.2021 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до умов якого вона передала відповідачу кошти в сумі 447200 доларів США, а останній зобов`язався повернути позику у визначений договором строк до 23.12.2023 року.

Крім того, даний договір був забезпечений договором застави від 23.12.2021 року, за яким позичальник зобов`язався передати у заставу рухоме майно, а саме: вантажний-спеціалізований сідловий тягач марки «Scania-G420», р.н. НОМЕР_1 , вантажний-спеціалізований сідловий тягач марки «MAN-TGX 18.400», р.н. НОМЕР_2 , напівпричіп-спеціалізований Н/ПР цистерна Е марки Trailor-SYY 3CXAC330, р.н. НОМЕР_3 , вантажний-спеціалізований сідловий тягач марки Е марки Renault Premium, р.н. НОМЕР_4 , напівпричіп спеціалізований Н/ПР цистерна Е марки Trailor-S 383EL, р.н. НОМЕР_5 .

При цьому, сторони домовились, що договірна вартість предмету застави на момент укладення договору становить 5400000,00 грн., що в доларовому еквіваленті становить 200000,00 доларів США

Окрім того, договором позики для забезпечення виконання зобов`язань позичальник ОСОБА_3 та поручитель ОСОБА_4 зобов`язалися передати в іпотеку нерухоме майно: приміщення складу ГСМ загальною площею 22,0 кв.м та земельну ділянку площею 0,2659 га, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що на вказаній земельній ділянці розташовані резервуари для нафтопродуктів, паливні башти наливу нафтопродуктів, паливнороздавальні колонки, паливні насоси, електродвигуни, електрощитова з пультом управління, пожежні резервуари, очисні споруди та збірна металоконструкція гаража.

Зазначає, що договір позики, договір іпотеки та договір застави закінчились 23.12.2023 року, однак позика не повернута.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_3 порушено умови договору позики, кошти не повернуті, то вважає, що має право на звернення стягнення за договором застави та іпотеки та визнання за нею право власності на заставне та іпотечне майно.

В ході розгляду справи представник позивача подав суду заяву про зміну предмета позову, згідно якої позивач просила звернути стягнення за договором позики від 23.12.2021 року та договором іпотеки від 23.12.2021 року на предмет іпотеки шляхом надання їй права від свого імені продати земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1651 загальною площею 0.2659 га та приміщення складу ГСМ загальною площею 22.0 кв.м, що розташоване на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, просила звернути стягнення за договором позики від 23.12.2021 року та договором застави від 23.12.2021 року шляхом передачі у її власність вантажно-спеціалізований сідловий тягач марки «Scania-G420», р.н. НОМЕР_1 , вантажно-спеціалізований сідловий тягач марки «MAN-TGX 18.400», р.н. НОМЕР_2 , транспортний засіб марки Trailor-SYY 3CXAC330 тип напівпричіп-спеціалізований Н/ПР цистерна Е, р.н. НОМЕР_3 , транспортний засіб Renault Premium, р.н. НОМЕР_4 вантажно-спеціалізований сідловий тягач Е, транспортний засіб марки Trailor-S 383EL тип напівпричіп спеціалізований Н/ПР цистерна Е, р.н. НОМЕР_5 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві і заяві про зміну предмета позову та просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи повідомлялися судом, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності за наявними у праві доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Судом з`ясовано, що 23.12.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики коштів, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу кошти в сумі 447200 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 12074400,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику у визначений договором строк до 23.12.2023 року (а.с. 16-17).

З метою забезпечення виконань за договором позики, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 23.12.2021 року укладений договір поруки, за яким остання поручилась перед позикодавцем за належне виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов`язань (а.с. 18).

Крім того, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором позики, 23.12.2021 року між ОСОБА_2 (іпотекодержателем) та ОСОБА_4 (іпотекодавцем), яка є майновим поручителем ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно: приміщення складу ГСМ загальною площею 22,0 кв.м та земельну ділянку площею 0,2659 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розташовані резервуари для нафтопродуктів, паливні башти наливу нафтопродуктів, паливнороздавальні колонки, паливні насоси, електродвигуни, електрощитова з пультом управління, пожежні резервуари, очисні споруди та збірна металоконструкція гаража (а.с. 19-22).

Згідно із п. 1.3. іпотечного договору сторони визначили, що загальна вартість заставного майна складає 5460000,00 грн., що на момент укладення договору еквівалентно 200000,00 доларів США.

Також, 23.12.2021 року між ОСОБА_2 (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець) був укладений договір застави, відповідно до якого заставодавець зобов`язується передати заставодержателю рухоме майно, а саме: вантажний-спеціалізований сідловий тягач марки «Scania-G420», р.н. НОМЕР_1 ; вантажно-спеціалізований сідловий тягач марки «MAN-TGX 18.400», р.н. НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки Trailor-SYY 3CXAC330 тип напівпричіп-спеціалізований Н/ПР цистерна Е, р.н. НОМЕР_3 ; транспортний засіб Renault Premium, р.н. НОМЕР_4 , вантажно-спеціалізований сідловий тягач Е; транспортний засіб марки Trailor-S 383EL тип напівпричіп спеціалізований Н/ПР цистерна Е, р.н. НОМЕР_5 (а.с. 23-26).

При цьому, сторони домовились, що договірна вартість предмету застави на момент укладення договору становить 5400000,00 грн., що еквівалентно 200000,00 доларів США (а.с. 23-26).

Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий до виконання сторонами.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

26.02.2024 року позивач направила відповідачам претензію (письмову вимогу) по договору позики від 23.12.2021 року та повідомлення про застосування звернення стягнення на предмет застави та предмет іпотеки (а.с. 32, 33). Проте, вказані вимоги залишилися невиконаними.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов`язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що відповідно до частини першої статті 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

За змістом частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 20 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Отже, дослідивши матеріали справи та доводи представника позивача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки суду не представлено доказів оціночної вартості предметів іпотеки та застави на момент звернення до суду, а тому з метою дотримання принципу співмірності заявлених вимог і його вартістю та забезпечення пропорційного втручання у мирне володіння майном відповідачів,позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки та предмет застави відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Третя особа приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниця Анатолій Іванович, м. Володимир, вул.. Устилузька, 19.

Повний текст рішення складений 07 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк