Номер провадження: 22-ц/813/994/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, Заінтересовані особи: первісний стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник ОСОБА_1 , приватний виконавець Щербаков Юрій Сергійович, попередній стягувач ТОВ «Кампсіс Фінанс»,

встановив:

16 жовтня 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулось до суду з вказаною вище заявою, в якій просило замінити сторону стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні № 70817087 про стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі виконавчого листа № 522/23350/21 від 1 жовтня 2022 року.

Вимоги вказаної заяви обґрунтовані такими обставинами.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. перебуває виконавче провадження №70817087, відкрите на підставі виконавчого листа №522/23350/21 від 17.10.2022 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" в розмірі 147 377,68 грн.

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсиббанк», заборгованість в розмірі 144 607,68 грн трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які виникли у зв`язку з невиконанням боржником рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2015 року у справі № 522/16074/15-ц, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02 квітня 2007 року, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1

22.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено Договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі Договір № 22-02/23), відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

Право вимоги, яке було відступлене, визначене в Договорі № 22-02/23 як «всі належні Первісному кредитору, права вимоги до Боржника за договором позики (Кредитним договором), включаючи всі права грошової вимоги, права, що забезпечують виконання зобов`язання Боржника за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно право вимоги за порукою, заставою, тощо), засоби захисту прав, які доступні Первісному кредитору, щодо отримання Загальної суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 22-02/23 за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 22-02/23, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 22-02/23 підписаний 22 лютого 2023 року.

Згідно витягу з Реєстру Боржників за № 1512 відступлено права вимоги за кредитним договором №0 щодо боржника ОСОБА_1 на загальну суму боргу 651188,14 доларів США.

22 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір № 22-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі Договір № 22-05/23), відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

Право вимоги, яке було відступлене, визначене в Договорі № 22-05/23 як «всі належні Первісному кредитору, права вимоги до Боржника за договором позики (Кредитним договором), включаючи всі права грошової вимоги, права, що забезпечують виконання зобов`язання Боржника за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно право вимоги за порукою, заставою, тощо), засоби захисту прав, які доступні Первісному кредитору, щодо отримання Загальної суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 22-05/23, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 22-05/23, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 22-05/23 підписаний 22 травня 2023 року.

Згідно витягу з Реєстру Боржників за № 739 відступлено права вимоги за кредитним договором № 0 щодо боржника ОСОБА_1 на загальну суму боргу 651188,14 доларів США.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року відмовлено ТОВ «Дебт Форс» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс», суд першої інстанції виходив з того, що заявником ТОВ «Дебт Форс» не доведено факту переходу до нього від ТОВ «Кампсіс Фінанс» права вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 147 377,68 грн, яка складається з: трьох відсотків річних - 144 607,68 грн, 500 грн витрат на правничу допомогу та 2 270 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Дебт Форс» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року та задовольнити вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник скаржника адвокат Проніна В.М. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника скаржника за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 27 000 дол. США зі сплатою 12,5% річних.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Дельта банк» отримало право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 02.04.2007.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2015 (справа № 522/16074/15-ц) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.04.2007 у розмірі 529 929,47 грн.

23.09.2020 між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір № 2306/К про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт капітал» отримало право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 02.04.2007.

17.02.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси замінено стягувача ПАТ «Дельта банк» на ТОВ «Вердикт капітал» (справа № 522/16074/15-ц).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступника ПАТ «Дельта Банк», яке є в свою чергу правонаступником ПАТ «Укрсиббанк», заборгованість в розмірі 144 607,68 грн - трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які виникли у зв`язку з невиконанням боржником рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2015 справа № 522/16074/15-ц, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.04.2007, укладеним з ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 ; 500 грн витрат на правову допомогу у та сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн.

На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 522/23350/21 від 17.10.2022 , який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. ( виконавче провадження № 70817087, відкрите на підставі виконавчого листа №522/23350/21 від 17.10.2022 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" в розмірі 147 377,68 грн. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2023).

22.02.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі Договір № 22-02/23), відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

Право вимоги визначене в Договорі № 22-02/23, як «всі належні Первісному кредитору, права вимоги до Боржника за договором позики (Кредитним договором), включаючи всі права грошової вимоги, права, що забезпечують виконання зобов`язання Боржника за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно право вимоги за порукою, заставою, тощо), засоби захисту прав, які доступні Первісному кредитору, щодо отримання Загальної суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 22-02/23 за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 22-02/23, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 22-02/23 підписаний 22.02.2023.

Згідно витягу з Реєстру Боржників за № 1512 відступлено права вимоги за кредитним договором №0 щодо боржника ОСОБА_1 на загальну суму боргу 651 188,14 доларів США, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 268 946, 98 доларів США, заборгованість за нарахованими процентами 235 717, 03 доларів США, пеня 146 524,14 доларів США.

22.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір № 22-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі Договір № 22-05/23), відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

Відступлене право вимоги, визначене в Договорі № 22-05/23, як «всі належні Первісному кредитору, права вимоги до Боржника за договором позики (Кредитним договором), включаючи всі права грошової вимоги, права, що забезпечують виконання зобов`язання Боржника за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно право вимоги за порукою, заставою, тощо), засоби захисту прав, які доступні Первісному кредитору, щодо отримання Загальної суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 22-05/23, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 22-05/23, права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 22-05/23 підписаний 22.05.2023.

Згідно витягу з Реєстру Боржників за № 739 відступлено права вимоги за кредитним договором № 0 щодо боржника ОСОБА_1 на загальну суму боргу 651188,14 доларів США, яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 268 946, 98 доларів США, заборгованість за нарахованими процентами 235 717, 03 доларів США, пеня 146 524,14 доларів США.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Наведені вище положення кореспондуються з положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", в якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Результат аналізу цих норм, зокрема пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 2-1069/11, провадження № 61-8036св21.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду, що заявником не доведено факту відступлення ТОВ «Кампсіс Фінанс» ТОВ «Дебт Форс» права вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 147 377,68 грн, яка складається з: трьох відсотків річних - 144 607,68 грн, 500 грн витрат на правову допомогу та 2 270 грн сплаченого судового збору, з огляду на таке.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, звертаючись до суду з вказаною вище заявою ТОВ «Дебт Форс» мало довести обставини якими така обґрунтовується.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження обставин на які посилається ТОВ «Дебт Форс» у заяві про заміну у виконавчому провадженні сторони стягувача його правонаступником.

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції слушно наголошено на тому, що право вимоги, яке передано за договорами № 22-02/23 та № 22-05/23 відрізняється від визначеної у виконавчому листі № 522/23350/21 від 17.10.2022 року суми боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 147 377,68 грн, як розміром боргу, так і видом валюти.

Так, актами прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 22-02/23, підписаним 22.02.2023 року, та за Договором № 22-05/23, підписаним 22.05.2023 року, (далі Акти) визначено конкретні складові заборгованості ОСОБА_1 , що виникли з договору про надання споживчого кредиту та застави майна № 0, а саме: за основним зобов`язанням, за нарахованими відсотками та пенею.

Стягнута ж рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року заборгованість в розмірі 144 607,68 грн є відповідальністю боржника за невиконання ним грошового зобов`язання та гарантією належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, тож не відноситься до жодного з наведених у Актах складових заборгованості ОСОБА_1 , що виникли з договору про надання споживчого кредиту та застави майна № 0.

Колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" №2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновком суду про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, і містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, також фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані під час розгляду цієї заяви ТОВ «Дебт Форс».

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про відмову задоволенні вимог заяви ТОВ «Дебт Форс» з підстав, наведених в оскаржуваній ухвалі.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова