Номер провадження: 22-ц/813/1575/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мойсєєнко Марини Олегівни, представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2024 року, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В., повний текст рішення складений 13 травня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди у розмірі 33 455,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.09.2021 року приблизно о 19:00 ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 завдав позивачу матеріальної шкоди шляхом навмисного пошкодження до подальшої непридатності двох задніх колес на транспортному засобі легковому автомобілі марки BMW модель 420I, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.09.2020 року. Відповідачем було зроблено боковий наскрізний поріз, довжиною 0,25 мм, задньої правої шини автомобіля позивача, чим був пошкоджений також її внутрішній корт, це призвело до необхідності заміни двох задніх шин, що стало відомо позивачу після звернення до ПП «ДЮК Авто-груп» та СЦ ДП «Фірма «Емералд Моторс» задля проведення необхідного відновлювального ремонту.

У ПП «Дюк Авто-груп» було проведено частковий терміновий ремонт задньої правої шини та зроблена діагностика, відповідно до якої було підтверджено, що причиною ушкодження задньої правої шини автомобіля послугував здійснений боковий наскрізний поріз колеса Pirelli-Cinturato P7 Runflat 255/40 r 18 95y, внаслідок чого був пошкоджений внутрішній корт, безпечність руху з даною покришкою, враховуючи характер ушкодження, не гарантується та в подальшому використання автомобіля не рекомендується, що підтверджується актом виконаних робіт, виданим ПП «Дюк Авто-груп» 03.09.2021 року. Діагностика та частковий терміновий ремонт задньої правої шини, пошкодженої відповідачем, склав 730,00 грн.

Позивач також звернувся до СЦ ДП «Фірма «Емералд Моторс», що являється офіційним дилером BMW в Україні, для проведення розрахунку проведення відновлювального ремонту після пошкодження шини автомобіля позивача та отримав відповідь про необхідність заміни двох шин автомобіля.

У травні 2023 року позивач повторно звернувся до СЦ ДП «Фірма «Емералд Моторс» для проведення розрахунку проведення відновлювального ремонту після пошкодження шини його автомобіля та отримав рахунок № ВL000022254 від 03.05.2023 року, загальним розміром у 32725,44 грн., відповідно до якого також вказана необхідність заміни двох шин автомобіля.

03.09.2021 року ОСОБА_1 також було здійснене звернення до Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальне правопорушення, зареєстрованою 03.09.2021 року за № 15164. 16.09.2021 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України. В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було визнано ОСОБА_1 , потерпілим, були допитані свідки та проведені інші слідчі дії, була знайдена особа, що вчинила поріз шини, за його описом та відомостями щодо автомобіля марки «Toyota Corolla», д/н НОМЕР_3 , на якому від`їхала ця особа в день вчинення пошкодження майна позивача. Даною особою виявився ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 12.10.2021 року потерпілим ОСОБА_1 серед чотирьох невідомих осіб був впізнаний, як особа, яка вчинила пошкодження мого автомобіля, саме ОСОБА_2 01.11.2021 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Гречановською Д.С. була прийнята постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000561 від 16.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

05.11.2021 року Ст. ДОП ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 909086 про те, що громадянин ОСОБА_2 03.09.2021 року о 19:00 за адресою: АДРЕСА_1 пошкодив два задніх колеса на автомобілі ВMW держаний номер НОМЕР_4 , у зв`язку з чим вчинив дрібне хуліганство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП та зазначено, що даним правопорушенням завдано матеріальну шкоду у розмірі 25 165 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року по справі № 522/21535/21 провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2022 року по справі № 522/21535/21 було залишено без змін постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Мойсєєнко М.О., представник ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на неповну оцінку наданих сторонами доказів, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не взяв до уваги наданих позивачем доказів на підтвердження вини відповідача у завданні йому матеріальної шкоди, на підтвердження розміру завданих йому збитків та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та розміром майнової шкоди, яка повинна бути ним відшкодована.

Також апелянт зазначив, що суд необґрунтовано відхилив клопотання позивача про витребування доказів, не надав оцінки доказам, наданим сторонами у справі, не заслухав думку позивача щодо доказів, наданих відповідачем.

У запереченнях на апеляційну скаргу, адвокат Тюріна О.В., представник ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу, рішення залишити без змін, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі не було наведено достатніх підстав для скасування рішення суду, яке є законним, обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Качан Р.Ю., представника ОСОБА_3 , адвоката Кочман К.П., представника ОСОБА_4 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу BMW 420I, д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5142 15.09.2020 року (а.с. 16 т. 1).

03.09.2021 року ОСОБА_1 було здійснене звернення до Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальне правопорушення, зареєстрованою 03.09.2021 року за № 15164.

Згідно копії Акту виконаних робіт від 03.09.2021 року ПП «Дюк Авто-груп» було проведено частковий терміновий ремонт колеса Pirelli-Cinturato P7 Runflat 255/40 r 18 95y та зроблена діагностика, відповідно до якої було зазначено, що причиною ушкодження колеса автомобіля послугував здійснений боковий наскрізний поріз внаслідок чого був пошкоджений внутрішній корт, безпечність руху з даною покришкою, враховуючи характер ушкодження, не гарантується та в подальшому використання автомобіля не рекомендується (а.с. 31 т. 1).

16.09.2021 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000561 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч. 1 КК України.

01.11.2021 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітаном поліції Гречановською Д.С. прийнята постанова про закриття кримінального провадження № 0000561 від 16.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 21-23 т. 1).

01.11.2021 року одночасно були виділені матеріали досудового провадження в окреме провадження та направлені копії матеріалів кримінального провадження № 0000561 від 16.09.2021 року уповноваженим особам відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНІ в Одеській області для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

05.11.2021 року Ст. ДОП ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 909086 про те, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.09.2021 року о 19:00 за адресою: АДРЕСА_1 пошкодив два задніх колеса на автомобілі BMW держаний номер НОМЕР_5 , у зв`язку з чим вчинив дрібне хуліганство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, потерпілим відповідно до даного протоколу про адміністративне правопорушення визнаний ОСОБА_1 (а.с. 20 т. 1).

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року по справі № 522/21535/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито за відсутністю складу та подій адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова обґрунтована тим, що «В ході судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу паркування автомобіля та перешкоди для руху, яка виникла для останнього, однак, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. В діях останнього не вбачається кваліфікуючих ознак дрібного хуліганства, передбачених диспозицією вказаної статті. Не зазначені такі ознаки і в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому діючим КУпАП не передбачено відповідальності за навмисне пошкодження чужого майна, яке не підпадає під ознаки ст. 194 ККУ. Тому питання відшкодуванням завданої майнової шкоди, у випадку доведеності вини особи, має вирішуватися в порядку цивільного судочинства. ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 пошкодив заднє праве колесо його автомобілю, а саме зробив боковий поріз. Однак, у матеріалах справи міститься постанова старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області про виділення матеріалів досудового провадження у окреме провадження від 01.11.2021р. з якої вбачається, що встановити особу, що вчинила правопорушення не виявилось можливим. Отже, матеріали адміністративної справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували, що ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство.».

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2022 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року залишено без змін (а.с. 24-26 т. 1).

Відповідно до рахунку № НОМЕР_6 від 03.05.2023 року, виставленого СЦ ДП «Фірма «Емералд Моторс» щодо проведення розрахунку проведеного відновлювального ремонту після пошкодження шини автомобіля, загальний розміром послуг становить 32 725,44 грн.

Згідно копії відповіді на запит, наданої офіційним дилером BMW компанією «BMW Motorrad Рітейлер» від 12.02.2024 року встановлено, що у зв`язку із порізом у боковій стінці задньої лівої шини автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, потребують заміни шини автомобіля, а також, що поріз у боковій стінці шини даного автомобіля не схожий на пошкодження вибоїною або бордюром, що підтверджує факт того, що бокове пошкодження шини автомобіля у вигляді порізу не могло бути утворене іншим способом, ніж навмисним порізом шини певним гострим предметом, характер пошкодження свідчить про те, що воно не могло утворитися в процесі руху завдяки іншим факторам, таким як наїзд на певні предмети.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що належних і допустимих доказів встановлення вини ОСОБА_2 і що він є особою, яка завдала матеріальної шкоди майну позивача, а саме колесам транспортному засобу позивача судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З аналізу зазначених положень, вбачається, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки, а обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

На підтвердження факту завдання шкоди позивачем надані наявні в матеріалах справи письмові докази, які не визнаються відповідачем, однак оцінивши докази надані сторонами суд дійшов вірного висновку про недоведеність вини відповідача у завданні шкоди майну позивача.

Судом вірно встановлено, що в матеріалах справи та у постановах слідчого та суду не встановлено протиправну поведінку відповідача, причинний зв`язок між шкодою у вигляді порізу одного колеса та необхідністю у зв`язку з цим заміни двох коліс, та поведінкою відповідача та не встановлено вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог норм ЦПК України позивач повинен довести обставини, на які він посилається в позовній заяві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 за відсутністю вини відповідача та відсутністю складу цивільного порушення відповідачем.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Мойсєєнко М.О., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не взяв до уваги наданих позивачем доказів на підтвердження вини відповідача у завданні йому матеріальної шкоди, на підтвердження розміру завданих йому збитків та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та розміром майнової шкоди, яка повинна бути ним відшкодована, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи у відповідності до наданих до суду доказів.

Також апелянт зазначив, що суд необґрунтовано відхилив клопотання позивача про витребування доказів, не надав оцінки доказам, наданим сторонами у справі, не заслухав думку позивача щодо доказів, наданих відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Мойсєєнко Марини Олегівни, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 березня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда