пр.№ 2-н/464/478/25
УХВАЛА

12.03.2025 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Борачок М.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 діючи в інтересах заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 20.12.2024 звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.02.2025 вказана заява передана за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова, оскільки боржник, згідно отриманої інформації, зареєстрований на території Сихівського району м.Львова.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю, що такі підлягають поверненню до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, з огляду на таке.

Згідно із ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності визначені у статті 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, за змістом зазначених норм процесуального закону, заява про видачу судового наказу подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування боржника, який є фізичною особою, або за місцезнаходженням боржника, який є юридичною особою або фізичною особою-підприємцем.

Порядок дій суду, пов`язаних із визначенням підсудності заяви про видачу судового наказу регламентові у частинах четвертій, дев`ятій статті 165 ЦПК України. При цьому, вказаними нормами визначається один порядок дій, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець (ч.4, ч.8 ст.165 ЦПК України) та інший порядок дій, коли боржником є фізична особа (ч.5, ч.6, ч.7, ч.9 ст.165 ЦПК України).

Зокрема, частиною 4 цієї статті передбачено, що суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, відповідно до ч.8 ст.165 ЦПК України, яка перебуває у системному взаємозв`язку із частиною 4 цієї статті, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи-підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відтак, можливість направлення заяви про видачу судового наказу за підсудністю до іншого суду стосується лише випадку, якщо боржником за такою заявою є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Вказане узгоджується з положеннями статті 27 ЦПК України, за правилами якої пред`являється заява про видачу судового наказу і у якій іменник середнього роду «місцезнаходження», використано саме у частині другій цієї статті, яка визначає правила пред`явлення позовів до юридичної особи або фізичної особи-підприємця, тоді як у частині першій цієї статті, яка визначає правила пред`явлення позову до фізичної особи, мова йде про «зареєстроване місце проживання або перебування».

Відповідно до поданих матеріалів, заява про видачу судового наказу подана відносно боржника ОСОБА_1 , як фізичної особи.

Наслідки порушення правил підсудності при поданні заяви про видачу судового наказу передбачені у п. 9 ч. 1ст. 165 ЦПК України. Інші підстави для відмови у видачі судового наказу передбачені у пунктах 1-8 ч. 1 цієї статті.

Окрім цього, згідно із ч.2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

З огляду на те, що ЦПК України не передбачає можливості передачі до іншого суду заяви про видачу судового наказу, де боржником є фізична особа, а заявник не звертався з такою заявою безпосередньо до Сихівського районного суду м. Львова, вважаю, що останній не повноважний вирішувати питання про видачу судового наказу чи відмову у його видачі.

Відтак, заяву про видачу судового наказу слід повернути до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для вирішення питання про видачу судового наказу або постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.27, 162, 165, 167 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу повернути до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для вирішення питання про видачу судового наказу або постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повна ухвала суду складена та підписана 12 березня 2025 року.

Суддя Борачок М.В.