Справа № 191/5811/23
Провадження № 2/191/1708/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №2883877 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором, відповідач отримав позику у розмірі 10000,00 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу поповнення картки та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,39% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 1,99% від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка.

Відповідно до умов договору були нараховані відсотки за користування кредитом, які розраховуються за формулою : «Сума боргу * ставку відсотків * кількість днів = сума відсотків до сплати». За строк дії договору, нараховані відсотки, які відповідачем не були погашені. Станом на 10.10.2023 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування №2883877 від 30.01.2022 року. В подальшому, 26.07.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» передала права вимоги за кредитним договором №2883877 від 30.01.2022 року ТОВ «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №27072023 від 26.07.2023 року. Відповідно до діючого договору, право вимог, на якому ґрунтується цей позов, передане позивачу згідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2023 року.

В подальшому, для здійснення підпису відповідачу був направлений на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор Е445, у повідомлення та відповідно відповідач ввів цей пароль у ІТС, чим підтвердив акцептування Договору.

Тобто, підписання договору №2883877 про надання споживчого кредиту від 30.01.2022 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Договору та отримання кредиту.

Перерахування кредиту, відповідно до умов договору №2883877, здійснювався поповненням банківської картки № НОМЕР_1 , компанією ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Відповідно до листа від 18.08.2023 року Вих. № 2643_42 вбачається, що відповідачу було перераховано 10000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua 134572860, номер картки НОМЕР_1 .

Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов Договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин на відповідача має бути покладена відповідальність за невиконання зобов`язання, встановлена Договором та чинним законодавством України.

Загальна заборгованість за кредитним договором становить 81640,00 грн..

Таким чином, позивач просить стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором в розмірі 81640,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн..

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір №2883877 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з п.1.2 якого,на умовах. Встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає : 10000,00 грн. даний договір був підписаний відповідачкою електронним підписом 30.01.2022 року.

Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. (п.1.3 Договору).

Згідно п.2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Дата надання кредиту : 30.01.2022 року або 31.01.2022 року.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно п. 3.2. Кредитного договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту, відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану у Графіку платежів, і в нову дату повернення. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Згідно з п.4.1 Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення,здійснюватимуться згідно з Графіком платежів.

У разі затримання Клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту ( якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачено Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі ( п.4.4 Договору).

Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» від 18.08.2023 року, відповідно договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта : 30.01.2022 22630:04 на суму 10000,00 грн., маска картки : НОМЕР_1 . Призначення платежу : зачисление 10000 грн. на картку НОМЕР_1 .

26.07.2023 року між ТОВ «Ум Факторинг» та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений Договір Факторингу № 27072023, згідно з п.2.1 якого, згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно Витягу з Реєстру прав вимог №1 від 26.07.2023 року, на умовах Договору Клієнт відступає Фактору права вимоги до боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 2883877. Дата кредитного договору 30.01.2022 року.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню.

Також позивачем ставиться питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснювала Адвокат Судейкіна І.В., що підтверджується копію договору про надання правової допомоги №18/09/Юр від 18.09.2023 року. Також, до матеріалів справи додані : копія акту приймання-передачі наданих послуг №70 до Договору №18/09/Юр про надання правової допомоги від 18.09.2023 року, згідно з п.1 якої Адвокат ( Судейкіна І.В.) надав, а Клієнт ( ТОВ «Ум Факторинг» прийняв наступні послуги : підготовка позовної заяви ( в т.ч. з вивченням матеріалів справи, судової практики та зібранням відповідних доказів) та подання позовної заяви до суду відносно ОСОБА_1 , та зазначена вартість юридичних послуг : 4000 грн..; копія платіжної інструкції №386 від 28.09.2023 року про перерахування ТОВ «Ум Факторинг» на рахунок ОСОБА_2 коштів в розмірі 4000,00 грн. згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2023 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що правнича допомога полягала у підготовці позовної заяви ( в т.ч. з вивченням матеріалів справи, судової практики та зібранням відповідних доказів) та подання позовної заяви до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч.1,2 п.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.512,514,526,626,638 ЦК України, ст.ст. 12,81,137,141,258,259,263-265, 352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» ( Код ) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2883877 від 30.01.2022 року в розмірі 81640 ( вісімдесят одна тисяча шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» ( Код ), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» ( Код ), витрати на правову допомогу у розмірі 2500 ( дві тисячі п`ятсот ) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська