Справа № 128/1408/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Кривоносі Д.О.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року адвокат Галіцина В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 , 1924 року народження в с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина, до якої, крім іншого майна, також входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належав померлій згідно записів погосподарських книг с. Широка Гребля Вінницького району Вінницької області та згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння видане 03 серпня. 1989 року Широкогребельською сільською радою Вінницького району Вінницької області, згідно якого частка вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, дійсно належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_3 .

Зазначає, що у зв`язку з тим, що спадковий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спадковий будинок в державній нотаріальній конторі.

Представник вказує, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 ; іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, який також прийняв спадщину - є син померлої, рідний брат позивача ОСОБА_2 .

Зазначає, що для того, щоб вирішити спір в досудовому порядку позивач зверталася до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 14 липня 2020 року за № 1109/02-31.

Тому просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а1»; прибудови під літерою «а2»; літньої кухні під літерою «Б»; сараю під літерою «б»; гаражу під літерою «В»; сараю під літерою «в»; погребу з шиєю під літерою «Г»; убиральні під літерою «Д»; сараю під літерою «Е»; сараю під літерою «Ж»; убиральні під літерою «З»; сараю під літерою «І»; погребу під літерою «п/І»; сараю під літерою «К»; № 3,4 воріт з хвірткою; № 5 огорожі; № 6 криниці; № 7 криниці; № 8 воріт з хвірткою.

28.02.2025 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Галіцина В.В. не з`явилися, попередньо через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явилися; попередньо за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_4 скерував заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, при вирішення справи покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився; попередньо поштою на адресу суду надійшла належним чином посвідчена та зареєстровано в реєстрі за №2-29 заява останнього, зі змісту якої убачається, що ОСОБА_2 позов визнає у повному обсязі та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Тому, з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 81 рік померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 06.03.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №9 (а.с.6).

ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія довідки №318, видана 24.12.2019 секретарем Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.40).

Після її смерті відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва №69 про право особистої власності на домоволодіння від 03.08.1989, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19.05.1988, згідно якого вищевказане домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого КП «ВООБТІ» на замовлення ОСОБА_1 , загальна площа приміщень становить 125,4 кв.м., житлова (основна) площа 67,3 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 40,0 кв.м., площа літніх неопалювальних приміщень 18,1 кв.м., паспорт виготовлено станом на 15.06.2019 (а.с.12-17

На замовлення позивача ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_5 виготовлено звіт про оцінку майна №LV-221008-01, а саме на належну ОСОБА_3 (матері сторін) частку вищевказаного будинку, відповідно до якого ринкова вартість 1/2 частки будинку станом на 08.10.2022 складала 141570,00 гривень (а.с.18-33).

Єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , є її діти (сторони у справі) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли після смерті матері спадщину належним чином, так як проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується: довідкою №160 від 28.04.2015 (а.с.37); копією акту від 22.04.2015 (а.с.43), а також у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.34).

Той факт, що ОСОБА_3 була рідною матір`ю ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 20.01.1959 Широкогребельською сільською радою Вінницького району, актовий запис №4, в якому матір`ю зазначено ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до виписок з погосподарських книг на домоволодіння АДРЕСА_1 , убачається, що станом на 1991-1995 роки, крім голови колгоспного двору ОСОБА_3 , інші члени господарства не значаться (а.с.44).

З копії спадкової справи №53/2006, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , убачається, що з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.66, зворотній бік а.с.69).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що частка спадкового будинку АДРЕСА_3 , належить до категорії колгоспних дворів, а тому зробити висновки про те, яка саме частка у праві власності належить спадкодавцю ОСОБА_3 - зробити неможливо, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1109/02-31 від 14.07.2020 (а.с.51).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з такого:

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, з матеріалів справи судом установлено, що спадкове домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , відноситься до категорії колгоспних дворів; ОСОБА_3 (мати сторін у справі) за життя мала право на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння, як голова колгоспного двору; позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, так як звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 в поза судовому порядку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1109/02-31 від 14.07.2020 Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с.51).

Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки можливість позасудового вирішення спору у позивача не має; задоволення позову відповідає чинному законодавству України, є ефективним способом захисту невизнаних прав позивача, а також не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олена САЄНКО