Справа № 562/4222/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., за участю секретаря судових засідань Аврамчук Н.П., розглянувши в м.Здолбунові заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Євгеюка Олександра Євстафійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Здолбунівський відділ Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Здолбунівський відділ Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Євгеюк О.Є. просить суд вжити заходи забезпечення позову відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 70269261, відкритому Здолбунівським відділом Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з примусового виконання судового наказу № 562/2277/22, виданого 01 листопада 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводився без виклику сторін відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволенню вимог позивача (заявника), вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Так, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

При цьому, ЦПК України не передбачено можливість оскарження такого судового наказу в апеляційному порядку.

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року в справі № 562/304/22, провадження № 61-518св23).

Згідно роз`яснень, які містяться в абз.1 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Тому, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо посилатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Стороною позивача не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду.

Звертаючись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів та обираючи спосіб захисту свого права, позивач в порядку забезпечення позову просить зупинити виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до п.1 ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Питання про припинення стягнення аліментів є предметом судового розгляду та не може бути вирішене шляхом забезпечення позову. Звертаючись до суду із вказаною заявою про забезпечення позову, представник позивача фактично в порядку забезпечення позову просить вирішити спір в частині позовних вимог про припинення стягнення аліментів.

Крім того, слід зазначити, що нормами п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що застосування такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа можливо лише у разі оскарження боржником виконавчого документа у судовому порядку.

Фактично обраний позивачем вид забезпечення позову - припинення виконання рішення суду (судового наказу), яке набрало законної сили, не відповідає принципам цивільного процесу.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, відсутністю підстав, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 12, 43, 44, 149-153, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Євгеюка Олександра Євстафійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Здолбунівський відділ Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я