У х в а л а

7 березня 2025 року

м. Київ

Справа № 215/4404/24

Провадження № 61-1430ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року

у справі за позовом скаржника до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії, компенсацію моральної шкоди та

в с т а н о в и в:

1. 30 січня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення.

2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, Верховний Суд вважає, що її слід залишити без руху.

(1) Щодо строку на касаційне оскарження

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

4.1. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

4.2. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

4.3. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

4.4. 27 листопада 2024 року апеляційний суд прийняв оскаржену постанову. Скаржник подав касаційну скаргу 30 січня 2025 року. Тобто пропустив передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження (останнім днем такого строку була п`ятниця 27 грудня 2024 року). Скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження, однак належного обґрунтування поважності причин пропуску цього строку не навів.

4.5. За змістом пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується. До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

4.6. Скаржник до касаційної скарги додав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначив, що отримав копію оскарженої постанови апеляційного суду 21 січня 2025 року в конверті з трек-номером 412. Однак до касаційної скарги жодного доказу (копії конверта, в якому надійшло поштове відправлення, копії супровідного листа апеляційного суду, даних про вручення зазначеного відправлення) не додав. Вказав, що йому не надають доказ отримання копії оскарженої постанови, який залишився в матеріалах справи. Підтвердження того, що він дійсно звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та їхнє копіювання, а суд йому відмовив, не надав. Крім того, у Верховного Суду відсутні дані, що апеляційний суд не вручив копію оскарженої постанови скаржнику у день виготовлення її повного тексту, не надіслав йому цю постанову раніше, ніж у січня 2025 року, а він її не отримав (відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає).

4.7. З огляду на вказане скаржник має додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з документальним підтвердженням (наприклад, копії з матеріалів справи чи відповідь апеляційного суду на запит).

(2) Щодо дотримання принципу рівності

5. За змістом пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повиннобути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

5.1. Скаржник додав до касаційної скарги довідку від 24 січня 2025 року № 494 про отримання компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі з догляду за ОСОБА_2 , копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 9 грудня 2024 року, постанови цього суду від 27 листопада 2024 року, а також заяву про звільнення від слати судового збору та поновлення строку на касаційне оскарження. Однак не додав копії всіх цих документів для відповідача.

5.2. ЦПК України не передбачає для особи, яка оскаржує судові рішення, можливості визначати, які матеріали, що додаються до касаційної скарги, не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржник подав касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, які мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з відповідними додатками. Тому скаржник має подати копії додатків до касаційної скарги для відповідача.

(3) Щодо розміру судового збору

6. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

6.1. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

6.2. За змістом підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із 1 січня 2024 року становив 3 028,00 грн.

6.3. Тому скаржник мав би сплатити 3 028,00 грн х 0,2 = 605,60 грн судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд (Касаційний цивільний суд), справа № 215/4404/24).

6.4. Скаржник має надати суду документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному законом, а також копію цього документа для відповідача (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

(4) Щодо заяви про звільнення від сплати судового збору

7. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

7.1. Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (частина перша статті 136 ЦПК України).

7.2. Скаржник додав до касаційної скарги клопотання про звільнення від сплати судового збору. Верховний Суд вважає це клопотання необґрунтованим.

7.3. Скаржник у заяві зазначив, що є членом малозабезпеченої сім`ї, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, а предметом позову є захист соціальних і трудових прав. Для підтвердження майнового стану надав довідку від 24 січня 2025 року № 494, видану Тернівським управлінням соціального захисту населення м. Кривого Рогу. Згідно з цією довідкою скаржник отримав 27 000,00 грн компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі з догляду за ОСОБА_2 за 2024 рік.

7.4. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік;

або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

7.5. За змістом наведених приписів підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що саме її загальний майновий стан, а не одне чи декілька із можливих джерел доходів перешкоджав або перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі.

7.6. У Законі України «Про судовий збір» немає чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному випадку суд установлює можливість звільнити особу від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити чи розстрочити сплату на підставі поданих доказів саме щодо майнового стану такої особи. Оцінюючи останній, суд має встановити наявність у такої особи доходу (заробітної плати, стипендії, пенсії тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища тощо.

7.7. За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення чи розстрочення сплати судового збору особам, які не зазначені у статті 5 цього Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

7.8. За змістом ухвали суду першої інстанції від 9 липня 2024 року позивач просив суд: визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 року № 58 і Міністерства юстиції України від 8 червня 2001 року № 259/34/5; зобов`язати відповідача дотримувати пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 року № 58; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення прав позивача на оформлення трудової книжки, права на працю шляхом неукладання трудового договору, порушення порядку ведення трудових книжок; стягнути з відповідача 515 104,56 грн компенсації моральної шкоди. З огляду на вказане остання позовна вимога не є вимогою про захист соціальних і трудових прав. Тому не можна виснувати, що предметом спору є виключно захист соціальних і трудових прав. А саме це поряд із оцінкою майнового стану необхідно для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

7.9. Інформація про отриману скаржником у 2024 році компенсацію за надання соціальних послуг не характеризує його загальний майновий стан і не засвідчує те, що він є членом малозабезпеченої сім`ї. Скаржник не підтвердив відсутність у нього, крім зазначеної компенсації, іншого доходу, права власності на нерухоме майно, оплатного права користування ним, права власності на транспортні засоби тощо. Зокрема не надав відомості про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за 2024 рік (довідку з електронного кабінету платника податків), довідку про доходи з Пенсійного фонду України, довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші відомості, що характеризують саме майновий стан.

7.10. Продемонструвавши майновий стан, скаржник також мав довести, що:

- він є членом малозабезпеченої сім`ї (підпункт «г» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»), для чого подати, наприклад, документ з органу соціального захисту про отримання відповідної державної соціальної допомоги (належного доказу в суду немає), або

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи саме за попередній до року подання касаційної скарги календарний рік (пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»). Навіть з огляду лише на довідку від 25 січня 2025 року № 493 (тобто, не маючи всіх даних про доходи скаржника та його майновий стан), беручи до уваги, що розмір судового збору становить 605,60 грн, такий розмір не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік.

7.11. Отже, наведені скаржником доводи та надані на їх підтвердження докази не можна визнати такими, що належно характеризують саме майновий стан скаржника та зумовлюють необхідність задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору. Тому у задоволенні цього клопотання слід відмовити. Вказане не позбавляє скаржника можливості повторно просити про звільнення від сплати судового збору за умови належного обґрунтування (надання копій документів, що підтверджують майновий стан).

(5) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

8. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

9. Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії та компенсацію моральної шкоди.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима