Справа № 683/3845/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Цішковського В.А.,

з участю секретаря Васічевої О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/3845/24, номер провадження 2/683/313/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Терлич В.Г. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині кожному 49/100 часток кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, розміром житлової площі 65,4 кв.м., загальною площею 169,8 кв.м., позначений в плані літерою «А-1» (з кам`яним погрібом, позначеного літерою «а2»), з господарськими будівлями: цегляної прибудови, позначеної в плані літерою «а3»; кам`яного погріба, позначеного в плані літерою «а4»; бетонного ганку з козирком, позначеного в плані цифрою «1»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «Б»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «В»; цегляного гаража, позначеного в плані літерою «Ж»; штахетної дерев`яної огорожі, позначеної в плані літерою «№1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:010:0145, а також стягнути із відповідача судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що з 10.10.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак між сторонами відбувається судовий процес про розірвання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 .

За час шлюбу вони із відповідачем за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року, придбали 49/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:010:0145.

Однак відповідач не визнає право за ОСОБА_1 на це майно та між ними не досягнуто згоди щодо його поділу.

За таких обставин представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.12.2024 року, в порядку п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , вважає, що позовні вимоги є безпідставними у яких слід відмовити у повному обсязі, оскільки він не спростовує та не оспорює той факт, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина в 49/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнає її право на цю частку, не чинить перешкод позивачу у користуванні її часткою у цьому майні, так як позивач проживає у цьому будинку, а відповідач проживає окремо, тому відсутні підстави для звернення позивача до суду із позовом, який би стосувався її порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права.

Крім того, ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, оскільки відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 07.12.2024 року, сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 20 000 грн, який сплачується за надання правничої допомоги клієнту в суді, який згідно квитанції від 07.12.2024 року про сплату гонорару по договору про надання професійної правничої допомоги від 07.12.2024 року, адвокат Терлич В.Г. отримав від ОСОБА_1 за представництво інтересів клієнта в Старокостянтинівському районному суді по справі про поділ майна подружжя.

Однак, ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, представництво інтересів клієнта адвокатом шляхом його участі в судових засіданнях здійснюватися не буде.

Позивачем не долучено до матеріалів справи розрахунку з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, а також детального розрахунку таких витрат, є підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про відшкодування таких витрат.

Представник ОСОБА_1 адвокат Терлич В.Г. подав до суду відповідь на відзив, згідно якого ОСОБА_1 пропонувала відповідачу вирішити мирним шляхом поділ майна, без звернення до суду та без подальших судових витрат. Однак, ОСОБА_2 не визнавав 1/2 частку за позивачем, у зв`язку із чим ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду та до адвоката по правничу допомогу та подальшої оплати таких послуг. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн є фіксованим гонораром і підлягає стягненню із відповідача, в разі задоволення позову незалежно від їх обсягу та тривалості, отже є визначеним і не потребує детального опису обсягу наданих послуг та виконаних робіт.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10.10.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, позивач посилається на те, що між сторонами відбувається судовий процес про розірвання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 . Згідно судового наказу, виданого Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області від 06.12.2022 року, з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на сина.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєвою О.В., зареєстровано в реєстрі за № 2148, ОСОБА_2 придбав у власність 49/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:010:0145.

Сторони у своїх заявах по суті справи підтвердили, що станом на момент укладення цього договору житловий будинок з господарськими будівлями, а саме 49/100 частки у праві власності, є предметом цього договору та складається з: кам`яного житлового будинку, розміром житлової площі 65,4 кв.м., загальною площею 169,8 кв.м., позначений в плані літерою «А-1» (з кам`яним погрібом, позначеного літерою «а2»), з господарськими будівлями: цегляної прибудови, позначеної в плані літерою «а3»; кам`яного погріба, позначеного в плані літерою «а4»; бетонного ганку з козирком, позначеного в плані цифрою «1»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «Б»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «В»; цегляного гаража, позначеного в плані літерою «Ж»; штахетної дерев`яної огорожі, позначеної в плані літерою «№1» (п. 2 договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року).

Продаж 49/100 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями проводиться за 107 746,59 грн (п. 6 договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року).

Згідно п. 17 договору купівлі-продажу від 07.10.2016 року, даний договір укладено за згодою дружини покупця ОСОБА_1 .

Згідно копії паспорта позивача, місце проживання зареєстровано 12.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Положення цієї норми визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.22, п.23 та п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями набуті сторонами за час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу. Водночас, укладаючи цей договір, ОСОБА_2 діяв в інтересах сім`ї. Також ОСОБА_2 розумів, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідач ОСОБА_2 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно.

Отже, спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу між ними в рівних частках.

З огляду на викладене, в порядку поділу спільного майна подружжя слід визнати сторонам право власності по 1/2 частині 49/100 частки, що складає для кожного по 49/200 частки кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, розміром житлової площі 65,4 кв.м., загальною площею 169,8 кв.м., позначений в плані літерою «А-1» (з кам`яним погрібом, позначеного літерою «а2»), з господарськими будівлями: цегляної прибудови, позначеної в плані літерою «а3»; кам`яного погріба, позначеного в плані літерою «а4»; бетонного ганку з козирком, позначеного в плані цифрою «1»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «Б»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «В»; цегляного гаража, позначеного в плані літерою «Ж»; штахетної дерев`яної огорожі, позначеної в плані літерою «№1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :12:010:0145.

Разом з тим, згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 33 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1 - 5 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Правничу допомогу у цивільній справі позивачу надавав адвокат Терлич В.Г. на підставі ордеру серія ВХ № 1084498, виданого згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 07.12.2024 року.

Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Терличем В.Г. розмір гонорару становить 20 000 грн.

Згідно акту приймання-передачі наданих правових послуг на професійну правничу допомогу за договором від 07.12.2024 року, адвокатом Терличем В.Г. надана правнича допомога позивачу на загальну суму 20 000 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 сформульовано правовий висновок: «…суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони».

Відповідач заперечив у відзиві щодо задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що справа є незначної складності та відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 5 000 грн та підлягають стягнення із відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 665 грн сплаченого при подачі позову судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на 49/200 часток кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, розміром житлової площі 65,4 кв.м., загальною площею 169,8 кв.м., позначений в плані літерою «А-1» (з кам`яним погрібом, позначеного літерою «а2»), з господарськими будівлями: цегляної прибудови, позначеної в плані літерою «а3»; кам`яного погріба, позначеного в плані літерою «а4»; бетонного ганку з козирком, позначеного в плані цифрою «1»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «Б»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «В»; цегляного гаража, позначеного в плані літерою «Ж»; штахетної дерев`яної огорожі, позначеної в плані літерою «№1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на 49/200 часток кам`яного житлового будинку з господарськими будівлями, розміром житлової площі 65,4 кв.м., загальною площею 169,8 кв.м., позначений в плані літерою «А-1» (з кам`яним погрібом, позначеного літерою «а2»), з господарськими будівлями: цегляної прибудови, позначеної в плані літерою «а3»; кам`яного погріба, позначеного в плані літерою «а4»; бетонного ганку з козирком, позначеного в плані цифрою «1»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «Б»; шлакового хліва, позначеного в плані літерою «В»; цегляного гаража, позначеного в плані літерою «Ж»; штахетної дерев`яної огорожі, позначеної в плані літерою «№1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 665 грн судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: