ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3683/24

Провадження № 22-ц/820/421/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року (суддя Продан Б.Г.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 19.07.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про надання кредиту №501046307. Мета кредиту - для власних потреб. Сума кредиту 50 000 грн. Процентна ставка 16.99 % річних. Строк кредиту 48 міс.

АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.

Проте, ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 09.01.2024 року має заборгованість в розмірі 64491,84 грн., з яких: 33828,88 грн. заборгованість за тілом кредиту, 30662,96 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено Договір факторингу №2 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором ОСОБА_1 від 19.07.2018 року.

18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №2 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором ОСОБА_1 від 19.07.2018 року.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором ОСОБА_1 .

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №501046307 від 19.07.2018 року у розмірі 64491,84 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 501046307 від 19.07.2018 р. у розмірі 64491 грн. 84 коп. (33828 грн. 88 коп. заборгованості по тілу кредиту, 30662 грн. 96 коп. заборгованості по відсотках та обслуговування кредиту), судовий збір 3028 грн. та 7000 витрат на правову допомогу. Решту позову залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку, станом на 09.01.2024 року становить 64491,84 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо компенсації витрат на правничу допомогу, суд враховуючи критерії реальності та співмірності, дійшов висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача частково, в розмірі 7000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт існування між сторонами кредитних зобов`язань на тих умовах що зазначені позивачем, в тому числі по відсотках та комісії. А саме, анкета-заява про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» не містить дати її укладення та жодним чином не стосується надання коштів відповідачу у кредит. Паспорт споживчого кредиту також не є складовою частиною кредитного договору, а лише письмовою формою ознайомлення споживача з умовами різних видів кредитування. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501046307 від 19.07.2018 року, відсутні будь-які докази коли саме та на яких умовах було акцептовано ПАТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про надання кредиту. Відсутні також і докази про перерахування коштів у сум 50000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 , як передбачено у п.3 Оферти. Позивачем не доведено, що комісія за розрахунково-касове обслуговування сплачується щомісячно, а не одноразово, та неправомірно включено її у розмір заборгованості по відсотках. Також, на думку апелянта, банк навів розрахунок заборгованості, із застосуванням процентної ставки 16,99%, яка була недійсною, у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору та погодження нової ставки 15,29%. Вказані обставини були проігноровані судом першої інстанції, не досліджено належним чином наявні у справі документи. Зазначає, що відповідачкою частково сплачувались кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, та банком частина цих коштів була зарахована на комісію за обслуговування кредиту, в сумі 21375 грн. Апеляційний суд не позбавлений можливості самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості та зарахувати кошти, що були розподілені банком на погашення комісії. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, то суд першої інстанції належним чином не оцінив надані позивачем на підтвердження понесених витрат докази, та дійшов помилкового висновку про стягнення коштів в розмірі 7000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» не погоджується із доводами апеляційної скарги, які зводяться до незгоди із позовними вимогами та постановленим судовим рішенням. Апелянтом на надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19.07.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про надання кредиту №501046307. Мета кредиту - для власних потреб. Сума кредиту 50000 грн. Процентна ставка 16.99 % річних. Строк кредиту 48 міс.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено копією меморіального ордеру №555878 від 19.07.2018 року про зарахування 50000 грн. та квитанціями ОСОБА_1 про погашення кредиту у період з 19.08.2018 по 19.02.2020.

Відповідно до додатку № 1 до угоди про надання кредиту № 501046307 від 19.07.2018, який містить графік розрахунків, визначено дати платежів, суми сплати, річну процентну ставку - 16,99%, комісію за розрахунково-касове обслуговування 2,25%, загальну вартість кредиту 123239,56 грн. Даний графік також містить особистий підпис ОСОБА_1 .

Крім того, між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено 17 травня 2021 року договір факторингу № 2, за умовами якого АТ «Альфа-Банк» за плату відступило ТОВ «ФК «Флексіс» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року.

Факт укладення вказаного Договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «ФК «Флексіс» підтверджується платіжним дорученням № 253 від 17 травня 2021 року та скріпленим печатками та підписами сторін Реєстром боржників до Договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року, з якого вбачається, що до ТОВ «ФК «Флексіс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року на загальну суму 57768,03 грн.

В подальшому, 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 18-05/21, за умовами якого ТОВ «ФК «Флексіс» за плату відступило ТОВ «Вердикт капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року.

Факт укладення вказаного Договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «Вердикт капітал» підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями та скріпленим печатками та підписами сторін Реєстром боржників до Договору факторингу № 18-05/21 від 18 травня 2021 року, з якого вбачається, що до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року на загальну суму 57768,03 грн.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» за плату відступило ТОВ «Коллект Центр» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року.

Факт укладення вказаного Договору факторингу та перехід права вимоги за ним до ТОВ «Вердикт капітал» підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями та скріпленим печатками та підписами сторін Реєстром боржників до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, з якого вбачається, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року на загальну суму 64491,84 грн.

Отже, ТОВ «Коллект Центр» було наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором №501046307 від 19 липня 2018 року.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2018 року ОСОБА_1 було підписано: анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», угоду про надання кредиту №501046307 (оферту) від 19.07.2018 року шляхом акцептування її банком.

Отже, договір укладено на умовах, зазначених в Оферті на укладення угоди про надання кредиту №501046307.

Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за зазначеним Договором та надав позичальнику кредитні кошти шляхом зарахування 50000 грн., на рахунок зазначений в договорі.

Разом з тим, позичальник в порушення умов Договору, не повернув отримані кредитні кошти у встановлений строк, не сплатив проценти та інші платежі за користування ними, внаслідок чого у утворилась заборгованість за вказаним Договором.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 09.01.2024 року становить 64491,84 грн., з яких: 33828,88 грн. заборгованість за тілом кредиту, 30662,96 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Разом з тим, із розрахунку, наданого позивачем вбачається, що із коштів, які відповідач вносила на погашення заборгованості у період з 21.08.2018 року по 19.02.2020 року, первісним кредитором здійснювалося нарахування та списання комісій за обслуговування кредиту на загальну суму 21375 грн., штраф у розмірі 300 грн.

Проте, положення Оферти на укладання Угоди про надання кредиту не містять умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування неустойки (штрафу), а щодо нарахування комісії суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.1 Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501046307 від 19.07.2018, банком встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування 2,25%, у додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501046307 від 19.07.2018 року Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки встановлено щомісячний платіж за додаткові та сукупні послуги (розрахунково-касове обслуговування) в сумі 1125 грн. (колонка 7.2 Графіку).

При цьому, банк, зазначивши в договорі перелік послуг за обслуговування кредитну (розрахунково-касове обслуговування) не надав доказів реального надання таких послуг, що такі послуги банку відповідач потребував чи замовляв частіше ніж один раз на місяць.

Отже, положення пункту 1 Угоди про надання кредиту №501046307 року про встановлення комісії за обслуговування кредитного договору в розмірі 2,25% від суми кредиту, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, колегія суддів вважає, що сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 21675 грн.,безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення комісії та штрафу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 42516,84 грн. (64491,84 21675-300).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивача в суді першої інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До позовної заяви позивачем додано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, заявку на надання юридичної допомоги № 232 від 02 січня 2024 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг), платіжну інструкцію № від 10.01.2024 року про сплату коштів в розмірі 52000 грн. за надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору.

Відповідно до положень Розділу 4 (п. 4.1-4.6) договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1 Договору). Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.6 договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з витягом з Акта про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, сторони договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги (відповідач ОСОБА_1 ) на суму 17000 грн.: надання усної консультації з вивченням документів, 2 години - 3000 грн.; підготовка пропозицій, 2 години 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 5 годин - 10000 грн.

Згідно заявки на надання юридичною допомоги №232 від 02 січня 2024 року позивач та адвокатське об`єднання погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Над думку колегії суддів, враховуючи співмірність складності справи з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часткове задоволення позовних вимог, межі доводів апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000 грн.

Також, заподання позовної заяви ТОВ «Коллект центр» сплатило 3028 грн. судового збору. Враховуючи, що позов задоволено на 65,92%, із ОСОБА_1 підлягає стягненню 1996,05 грн. судового збору на користь позивача.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 4542 грн. Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 34,08%, із ТОВ «Коллект центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1580,61 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню 415,43 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитом та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 501046307 від 19.07.2018 р. у розмірі 42516 грн. 84 коп., та 7415,43 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Р.С. Гринчук

О.І. Ярмолюк