ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Майної Г.Є. від 08 травня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10 грудня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем було укладено кредитний договір №5195913, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в сумі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договором, чого відповідачем зроблено не було, виникла заборгованість. 19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №19062023, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором №5195913 від 10 грудня 2021 року в розмірі 25176,00 грн, з якої 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 17176,00 грн заборгованість за відсотками.

10 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2922363, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 15 травня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №17052023, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором № 2922363від 10 лютого 2022 року в розмірі 4698,51 грн., з якої 968,30 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 3720,21 грн. заборгованість за відсотками.

13 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем було укладено кредитний договір №14730-02/2022, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №08122022, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №14370-02/2022 від 13 лютого 2022 року в розмірі 13518,00 грн, з якої 4500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 9018,00 грн. заборгованість за відсотками.

21 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23085-02/2022, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит у сумі 3900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у порядку та на умовах, визначених договором. 08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №08122022, згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором №23085-02/2022 від 21 лютого 2022 року в розмірі 13240,50 грн, з якої 3900,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 9340,50 грн заборгованість за відсотками. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за чотирма кредитними договорами у загальному розмірі 56633,01 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість: за договором про надання споживчого кредиту №5195913 від 10 грудня 2021 року у розмірі 25176,00 грн., яка утворилася станом на 19 червня 2023 року та складається з: 8000,00 грн. основної суми боргу та 17176,00 грн. заборгованості з відсотків; за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2922363 від 10 лютого 2022 року у розмірі 4698,51 грн., яка утворилася станом на 17 травня 2022 року та складається з: 968,30 грн. основної суми боргу та 3 730,21 грн. заборгованості з відсотків; за договором про надання фінансового кредиту № 14730-02/2022 від 13 лютого 2022 року у розмірі 13518,00 грн., яка утворилася станом на 08 грудня 2022 року та складається з: 4500,00 грн. основної суми боргу та 9018,00 грн. заборгованості з відсотків; за договором про надання фінансового кредиту № 23085-02/2022 від 21 лютого 2022 року у розмірі 13240,50 грн., яка утворилася станом на 08 грудня 2022 року та складається з: 3900,00 грн. основної суми боргу та 9340,50 грн. заборгованості з відсотків. Стягнуто також з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, пунктом другим Розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 56633,01 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що 10 грудня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №5195913, за умовами якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 10-14).

Згідно пунктів 1.3, 1.4, 1.5 вказаного вище договору, сума кредиту складає 8000,00 грн., строк кредиту - 30 днів, фіксована процентна ставка - 1,90 % в день.

19 червня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №19062023, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Авентус Україна" (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 19-21).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2023 за договором про надання споживчого кредиту №5195913 від 10 грудня 2021 року нарахована заборгованість у загальному розмірі 25176,00 грн, з якої 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 17176,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 24).

10 лютого 2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2922363, за умовами якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені договором (а.с. 50-58).

За положеннями пунктів 1.2, 1.3, 1.4.1 вказаного вище договору, сума кредиту становить 1000,00 грн, строк кредиту 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % в день.

17 травня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №17052023, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Лінеура Україна" (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 62-64).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2023 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2922363 від 10 лютого 2022 року нарахована заборгованість у загальному розмірі 4698,51 грн, з яких 968,30 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 3730,21 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 67).

13 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №14730-02/2022, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 35-37).

Пунктами 1.2, 1.3 вказаного вище договору визначено, зокрема, що кредит надається строком на 30 днів до 14.03.2022, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 547,5% річних від суми кредиту з розрахунку 1,50% на добу.

08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №08122022, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 41-43).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2023 за договором про надання фінансового кредиту №14730-02/2022 від 13 лютого 2022 року нарахована заборгованість у загальному розмірі 13518,00 грн, з яких 4500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9018,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с. 40).

Крім того, 21 лютого 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №23085-02/2022, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 30-33).

Пунктами 1.2, 1.3 вказаного вище договору визначено, зокрема, що кредит надається строком на 30 днів до 22.03.2022, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1095,0% річних від суми кредиту з розрахунку 3,00% на добу.

08 грудня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №08122022, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 41-43).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2023 за договором про надання фінансового кредиту №23085-02/2022 від 21 лютого 2022 року нарахована заборгованість у загальному розмірі 13240,50 грн, з яких 3900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9340,50 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с. 34).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору від 10 грудня 2021 року №5195913 про надання споживчого кредиту, а саме копію вказаного договору, копію Графіку платежів (додаток №1 до Договору), копію паспорту споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаного вище договору від 10 грудня 2021 року №5195913, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивачем долучена до матеріалів справи копія листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 22.06.2023 №2869, відповідно до якого останній повідомляє про успішність операції, згідно договору з ТОВ "Авентус Україна", зокрема, номер транзакції - , на суму 8000,00 грн від 10.12.2021, маска картки клієнта - НОМЕР_1 (а.с. 147-149).

Однак, вказаний вище лист не є первинним бухгалтерським документом та допустимим доказом отримання позичальником кредитних коштів за умовами кредитного договору від 10 грудня 2021 року №5195913, не доводить факту перерахування коштів на рахунок, відкритий у банківській установі на ім`я ОСОБА_1 . У цьому листі вказано, зокрема, про транзакцію на суму 8000,00 грн від 10.12.2021 на картку, номер якої зазначено лише частково - НОМЕР_1 (а.с. 147-149).

Розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, також не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит (а.с. 24).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Однак, позивачем також не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ "Авентус Україна" ціни продажу за договором факторингу №19062023, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору.

Колегія також зауважує, що у відзиві на позовну заяву, який було також надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку (а.с. 90), відповідач заперечував позовні вимоги, зазначав, зокрема, про недоведеність позовних вимог (а.с. 91-96).

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що банківська картка № НОМЕР_1 відкрита на ім`я відповідача, а також зарахування на користь останнього грошових коштів у сумі 8000,00 грн на його банківську картку/рахунок.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів та інших документів не заявляв.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі ТОВ "Авентус Україна" відповідачу кредитних коштів за умовами договору від 10 грудня 2021 року №5195913, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за вказаним кредитним договором, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту №5195913 від 10 грудня 2021 року заборгованості у загальному розмірі 25176,00 грн, з якої 8000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 17176,00 грн заборгованість за відсотками, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Також позивачем до суду надані докази щодо укладення договору від 10 лютого 2022 року №2922363 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме копію вказаного договору, копію Графіку платежів (додаток №1 до Договору), копію паспорту споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаного вище договору від 10 лютого 2022 року №2922363, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.

Розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит (а.с. 67).

Позивачем також не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ "Лінеура Україна" ціни продажу за договором факторингу №17052023, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами зарахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 1000,00 грн на його банківську картку/рахунок, за умовами кредитного договору від 10 лютого 2022 року №2922363.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі ТОВ "Лінеура Україна" відповідачу кредитних коштів за умовами договору від 10 лютого 2022 року №2922363, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за вказаним кредитним договором, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту №2922363 від 10 лютого 2022 року заборгованості у загальному розмірі 4698,51 грн, з яких 968,30 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 3730,21 грн - сума заборгованості за відсотками, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надані суду докази щодо укладення договору від 13 лютого 2022 року №14730-02/2022 про надання фінансового кредиту, а саме копію вказаного договору, копію Графіку платежів (додаток №1 до Договору), копію паспорту споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаного вище договору 13 лютого 2022 року №14730-02/2022, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.

Розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит (а.с. 40).

Позивачем також не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ "ФК "Інвеструм" ціни продажу за договором факторингу №08122022, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами зарахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 4500,00 грн на його банківську картку/рахунок, за умовами кредитного договору від 13 лютого 2022 року №14730-02/2022.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі ТОВ "ФК "Інвеструм" відповідачу кредитних коштів за умовами договору від 13 лютого 2022 року №14730-02/2022, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за вказаним кредитним договором, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту 13 лютого 2022 року №14730-02/2022 заборгованості у загальному розмірі 13518,00 грн, з яких 4500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9018,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог надані суду докази щодо укладення договору від 21 лютого 2022 року №23085-02/2022 про надання фінансового кредиту, а саме копію вказаного договору, копію Графіку платежів (додаток №1 до Договору), копію паспорту споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаного вище договору від 21 лютого 2022 року №23085-02/2022, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.

Розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит (а.с. 34).

Позивачем також не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ "ФК "Інвеструм" ціни продажу за договором факторингу №08122022, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами зарахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 3900,00 грн на його банківську картку/рахунок, за умовами кредитного договору від 21 лютого 2022 року №23085-02/2022.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі ТОВ "ФК "Інвеструм" відповідачу кредитних коштів за умовами договору від 21 лютого 2022 року №23085-02/2022, у зв`язку з чим, недоведеність наявності заборгованості; враховуючи також непредставлення позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за вказаним кредитним договором, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за договором про надання споживчого кредиту від 21 лютого 2022 року №23085-02/2022 заборгованості у загальному розмірі 13240,50 грн, з яких 3900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9340,50 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, дійшов безпідставного висновку про доведеність позовних вимог, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн (а.с. 161).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 13 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова