У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 Справа №607/21882/24 Провадження №2-др/607/1/25

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача адвоката Бабія Н.І., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки адвоката Заплітної І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою суду від 03.01.2025 позовну заяву залишено без розгляду.

03.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Заплітної І.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме про компенсацію судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною 6 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Заплітна І.А. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала, просить її задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Бабій Н.І. в судовому засіданні заперечив щодо ухвалення додаткового рішення. Вказав, що стороною відповідача не доведено необґрунтованості дій позивача в зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заявленого клопотання, дійшов наступних висновків.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.01.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У відповідності до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Вказаною нормою (частиною 9 ст. 141 ЦПК України) визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 , представником відповідача не надано.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписи ч. 5 ст. 142 ЦПК України в даному випадку є спеціальними, і регулюють право відповідача отримати компенсацію витрат, понесених внаслідок доведеного зловживання, допущеного позивачем. Загальні норми, що регулюють розподіл судових витрат при залишенні позову без розгляду (ч. 3 ст. 257 ЦПК Украни), в даному випадку є похідними, і підлягають застосуванню при доведенні в установленому порядку такого факту зловживання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Посилання представника відповідача на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, як на підставу для визнання дій позивача необґрунтованими в зв`язку із залишенням позову без розгляду, не заслуговують на увагу, оскільки необґрунтованість позову і необґрунтованість дій позивача пов`язаних із залишенням позову без розгляду є різними правовими поняттям, які не можуть ототожнюватись.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 141, ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, а також те, що, в заяві про ухвалення додаткового рішення від 03.01.2025, представником відповідача не обґрунтовано та не доведено наявності в діях позивача ОСОБА_2 необґрунтованості в розумінні частини п`ятої статті 142 ЦПК України, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат з цих підстав, зокрема стягнення витрат на професійну правничу допомогу із позивача в користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 257 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Заплітної Ірини Анатоліївни про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. Л. Дзюбич