Справа № 131/1703/24
Провадження № 22-ц/801/630/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуСправа № 131/1703/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі,

Рішення ухвалив суддя Олексієнко О. Ю.

Рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Іллінці Вінницької області

Дата складання повного тексту рішення не зазначена,

В с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі від 12 лютого 2007 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 12 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Паріївської сільської ради Іллінецького району.

Відповідно, об`єктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 2,0554 га кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, що знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області).

24 березня 2008 року договір зареєстровано в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 885700013.

01 лютого 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до Договору, пунктом 1.1 якої продовжено строк дії договору на 5 (п`ять) років до 24 березня 2023 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

02 березня 2016 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до договору, п.1.1 якої продовжено строк дії договору на 5 (п`ять) років до 24 березня 2028 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . 14 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т. Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 2763, яким посвідчено, що позивач, дочка померлої, є єдиним спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0554 га, кадастровий номер :01:000:0069, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав (інд. №399163598), виданим 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 є одноосібним власником зазначеної земельної ділянки.

Таким чином, до позивача, як спадкоємця ОСОБА_2 , за законом перейшли всі права та обов`язки спадкодавця як сторони за укладеним договором.

Маючи намір самостійно використовувати успадковану земельну ділянку за її цільовим призначенням, 23 жовтня 2023 року позивач письмово повідомила відповідача листом-повідомленням про зміну власника земельної ділянки, відсутність у неї наміру змінювати умови договору та бажання розірвати договір у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку.

Водночас відповідач донині ніяк не відреагував на вимоги позивача щодо розірвання договору, чим порушив право позивача на розірвання договору, позбавивши права самостійного господарювання на власній земельній ділянці, з огляду на що позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов про розірвання договору оренди землі задовольнити повністю. Розірвати договір оренди землі від 12 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ», зареєстрований 24 березня 2008 року в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 березня 2008 року за № 13, об`єктом за яким є земельна ділянка площею 2,0554 га, кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області). Також просила вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції, встановивши, що змінився власник орендованої земельної ділянки, і ця обставина передбачена умовами договору оренди як підстава, зокрема, для його розірвання, при цьому орендодавець наполягає на розірванні договору, а орендар ухиляється від такого розірвання, дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Поведінка позивача щодо розірвання договору оренди є послідовною та не суперечливою. Так, право орендодавця вимагати розірвання договору оренди на підставі п. 12.5 виникло при зміні власника орендованої земельної ділянки. Набувши 14 жовтня 2024 року право власності на земельну ділянку площею 2,0554 га, кадастровий номер :01:000:0069, ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року звернулась до орендаря із письмовою заявою про розірвання договору оренди на підставі п. 12.5 договору оренди, яку орендар проігнорував.

Тому, оскільки спірним договором оренди землі не визначено умов за яких саме, згідно з п. 12.5, може бути розірвано договір, а за яких не може бути розірвано, тому можна дійти висновку, що у зв`язку із настанням відповідної події сторони вправі на власний вибір змінити або розірвати такий договір. При цьому посилається на правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 375/278/20, постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 550/1061/19-ц.

У строк, встановлений орендодавцем для підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки з оренди, відповідач жодних дій для припинення права оренди та повернення земельної ділянки новому власнику не вчинив, що і стало підставою для звернення до суду.

Крім того не виключає упередженість дій головуючого судді у справі, оскільки за аналогічних обставин Іллінецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Олексієнка О.Ю. в іншій справі задовольнив позов та розірвав договір оренди (рішення від 19 грудня 2023 року у справі № 131/1206/23), а у справі за позовом ОСОБА_1 відмовив у задоволенні позову.

Відповідач ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до положень матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у справі, підтверджених доказами, наявними у матеріалах справи, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, тому рішення є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Загородній Є. О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» - адвокат Забродець С. В., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У поданому ним відзиві просив провести розгляд справи без його участі, вказавши, що із процесуальними правами ознайомлений, складу суду довіряє (а. с. 127-129, 109-110).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Є. О., дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Паріївської сільської ради Іллінецького району (а. с. 10-13).

Пунктом 2.1. договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 2,0554 га ріллі.

Пунктом 2.2. договору визначено, що земельна ділянка належить орендодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 160937 від 01 листопада виданого Іллінецькою РДА та зареєстрованого під № 72.

Відповідно до п. 3.1. цей договір укладено на 10 (десять) років, починаючи з дати його державної реєстрації.

Відповідно, об`єктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 2,0554 кадастровий номер :01:000:0069, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області).

24 березня 2008 року договір зареєстровано в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 885700013.

01 лютого 2015 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до договору, пунктом 1.1 якої продовжено строк дії договору на 5 (п`ять) років до 24 березня 2023 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни (а. с. 14).

02 березня 2016 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» укладено додаткову угоду до договору, пунктом 1.1 якої продовжено строк дії договору на 5 (п`ять) років до 24 березня 2028 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни (а. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 23).

14 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т. Є. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №2763, яким посвідчено, що ОСОБА_1 , є єдиним спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0554 га, кадастровий номер :01:000:0069, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Іллінецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (а. с. 27), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (інд. №399163598), виданим 14 жовтня 2024 року (а. с. 28).

Згідно п. 12.5 договору оренди землі від 12 лютого 2007 року, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Листом від 23 жовтня 2024 року позивач повідомила відповідача про зміну власника земельної ділянки, про своє бажання самостійно обробляти земельну ділянку, відсутність наміру змінювати умови договору та, відповідно, про розірвання договору оренди землі, у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Просила орендаря підписати додаткову угоду про розірвання договору оренди землі і відповідний акт передачі-приймання земельної ділянки від орендаря до власника (а. с. 29-30).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку для орендодавця цієї земельної ділянки не є сам по собі безумовним правоприпиняючим юридичним фактом, а вказує на відповідну зміну обставин у договірних правовідносинах у зв`язку з таким переходом, порівняно з тими обставинами, за яких укладався договір оренди. Також зміна власника орендованої земельної ділянки сама по собі не свідчить про те, що цим порушується, не визнається чи оспорюється суб`єктивне цивільне право та/або законний інтерес орендодавця, як сторони договору оренди. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не спричиняє автоматичного припинення спірних договірних правовідносин, а лише створює правову ситуацію, у якій виникає право вимагати судового захисту шляхом розірвання договору у сторони договору, для якої настали відповідні підстави через зміну фактичних обставин.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може у зв`язку з наступним.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

Відповідно до положень статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині четвертій статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі, в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Судом встановлено, що умовами договору оренди землі від 12 лютого 2007 року передбачені підстави для зміни умов договору і припинення його дії у пунктах 12.1-12.5. Зокрема, пунктом 12.5 врегульовані підстави для зміни умов або розірвання договору у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також при реорганізації юридичної особи орендаря.

Такі підстави зміни умов договору і припинення його дії сторонами не змінювалися, у тому числі не переглядалися і не змінювалися при підписанні ними додаткових угод від 01 лютого 2015 року та від 02 березня 2016 року до цього договору оренди землі № б/н від 12 лютого 2007 року.

Таким чином умова договору оренди землі про можливість його розірвання у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є чинною.

Матеріалами справи встановлено факт переходу права власності на орендовану земельну ділянку від орендодавця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюк Т. Є. 14 жовтня 2024 року (а. с. 17-18).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене та зважаючи, що при укладенні спірного договору оренди землі його сторони погодили у пункті 12.5 таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, то можна дійти висновку, що у зв`язку із настанням відповідної такої події позивач вправі на власний вибір змінити або розірвати такий договір.

Позивач є новим власником земельної ділянки, а перехід до неї права власності на земельну ділянку відбувся відповідно до вимог закону.

Встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору, апеляційний суд вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню, оскільки до ОСОБА_1 , як нового власника, перейшло право власності на передану в оренду ТОВ «ЛАТАГРОІНВЕСТ» земельну ділянку та вона вимагає його розірвання.

При цьому судом першої інстанції не враховані подібні висновки Верховного Суду у постановах від 21 червня 2018 року у справі № 624/210/17 (провадження № 61-1812св17), від 8 квітня 2019 року у справі № 624/99/17-ц (провадження № 61-31457св18), від 05 жовтня 2022 року у справі № 402/142/18 (провадження № 61-1985св19), які враховуються судом апеляційної інстанції.

Отже, з огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ЦПК України, принципам верховенства права та справедливості.

Згідно положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частини другої цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням встановлених по справі обставин та вимог цивільного процесуального закону, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги та задоволенням позовних вимог, відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за подачу нею позовної заяви 1211,20 грн. судового збору та 1453,44 грн. судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги, а разом 2664,64 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 січня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» про розірвання договору оренди землі задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 12 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ», зареєстрований 24 березня 2008 року в Іллінецькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 березня 2008 року за № 13.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 2664,64 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. В. Матківська

Судді: Ю. Б. Войтко

І. В. Міхасішин

Повний текст судового рішення складений 12 березня 2025 року