ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 2-1381/10
Провадження № 22-з/819/3/25 Головуючий в суді І інстанції Гончаренко О.В.
Доповідач Кутурланова О.В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2025 року м. Херсон
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Воронцової Л.П., Склярської І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені Лазарчука Руслана Олександровича, про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою Лазарчука Руслана Олександровича, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красної Ангеліни Олександрівни щодо зняття арешту, орган державної виконавчої служби, бездіяльність державного виконавця якого оскаржується - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою.
Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт накладений на майно ОСОБА_1 , накладений в межах виконавчого провадження, які здійснювалось щодо виконання судового рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 травня 2010 року по справі № 2-1381/10, на підставі виконавчого листа № 2-1381/10, виданого Каховським міськрайонним судом Херсонської області 25 червня 2010 року, а саме арешт майна Лазарчука Р.О., накладений згідно постанови відділу ДВС Каховського МРУЮ АЕ № 629336 від 01.09.2010 року.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишено без задоволення, а ухвалу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2024 року - без змін.
15 січня 2025 року адвокат Горбунова К.О., яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до Херсонського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в порядку, визначеному статтею 270 ЦПК України, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про відшкодування судових витрат, зокрема витрат ОСОБА_1 на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування заяви представник заяника зазначила, що нею у відзиві на апеляційну скаргу заявлено клопотання про стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у загальному розмірі 20 000,00 грн. та долучено докази на підтвердження факту понесення ОСОБА_1 цих витрат, а саме : надано копію договору про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року №15-04/24, акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 15 листопада 2024 року та ордер ВТ№1054973.
Від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красної А.О. надійшла відповідь на заяву, у якій зазначається про неспівмірність таких витрат зі складністю справи, зазначено про необґрунтованість вимоги, оскільки вона не була заявлена під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому просить залишити її без розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне винести додаткову постанову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного.
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків в потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:
3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що скаржником у справі Лазарчуком Р.О. 15 квітня 2024 року укладено з Адвокатським об`єднанням «ЮС ЕКВІТАС» договір № 15-04/24 про надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 5.1. вищезазначеного договору правничу допомогу, яка надається Адвокатським об`єднанням «ЮС ЕКВІТАС», клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної у акті прийому-передачі робіт (надання послуг), яка зазначається у акті. Вартість правничої допомоги за одну годину роботи становить 2 000,00 грн. Вартість правничої допомоги, також, може визначатись у фіксованому розмірі.
Як вбачається з ордеру серії ВТ № 1054973 від 15 листопада 2024 року, Лазарчук Р.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 15-04/24 від 15 квітня 2024 року уповноважує адвоката Горбунову К.О. представляти його інтереси у Херсонському апеляційному суді.
Представником скаржника також надано до суду Акт приймання-передачі робіт (надання послуг) за Договором про надання правничої допомоги від 15 квітня 2024 року за № 15-04/24 від 15 листопада 2024 року, яким підтверджується факт надання послуг адвокатом Горбуновою К.О. та їх отримання (прийняття) клієнтом на суму, що становить 20 000,00 грн. та складається з: складання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 2-1381/10 (7 годин х 2 000,00 грн. = 14 000,00 грн.); представництво інтересів ОСОБА_1 у Херсонському апеляційному суді, незалежно від кількості призначених судових засідань (6 000,00 грн.).
Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні у матеріалах справи документи є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним відповідних витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
У відповіді на заяву про стягнення правничої допомоги державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красна А.О. посилалася на необґрунтованість такої вимоги, оскільки вона не була заявлена під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому, на думку апелянта, повинна бути залишена судом без розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що представником скаржника заявлено вимогу про стягнення правничої допомоги саме під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, тому підстави для залишення таких вимог без розгляду відсутні.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Апеляційний суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену, зокрема в постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19, згідно з якою законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, а тому адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
З урахуванням встановлених обставин та того, що справа не представляє значної складності, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним.
Враховуючи вищезазначене, зважаючи на повноваження суду, визначені ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги співмірність, складність справи, фактично надані послуги (правовий аналіз документів та змісту судового рішення, складання апеляційної скарги), а також час, витрачений на виконання робіт, участь представника скаржника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь скаржника, з 20 000,00 грн. до 10 000,00 грн. (з 14 000,00 грн. до 7 000,00 грн. - за складання відзиву на апеляційну скаргу, з 6 000,00 грн. до 3 000,00 грн. - за представництво інтересів у Херсонському апеляційному суді), про що згідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України необхідно постановити додаткове судове рішення.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь Лазарчука Руслана Олександровича судові витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий О.В.Кутурланова
Судді: Л.П.Воронцова
І.В.Склярська