справа №559/4438/24
провадження №2/566/201/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Лободзінського А.С.

при секретарі судового засідання Подолець Ю.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 16 листопада 2021 року, близько 17 години 15 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул.. Центральній у с. Велика Городниця Дубенського району Рівненської області, у порушення пунктів 11.3, 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI 80», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер у кареті швидкої допомоги під час транспортування у лікувальний заклад. Відповідно до висновку експерта, смерть ОСОБА_3 настала від травматичного шоку у результаті множинної травми тіла. Відомості про дану ДТП внесені до ЄРДР за №000363 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Станом на день подання даної позовної заяви, розгляд кримінального провадження зупинено на підставі ухвали Млинівського районного суду у зв`язку із проходженням обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації до його звільнення з військової служби. Внаслідок вищевказаної ДТП, позивачам було завдано матеріальну та моральну шкоду. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «ГАРДІАН», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203968265, чинного на дату ДТП. А тому, у позивачів виникло право на відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, за рахунок відповідача. Так, моральна шкода позивачами була оцінена у 72000,00 грн. Крім цього, позивачем ОСОБА_1 було понесено витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника у сумі 42040,00 грн. Однак, відповідач ТзОВ «СК «ГАРДІАН» не здійснив виплату страхового відшкодування. У зв`язку із чим, позивачі були змушені звернутись у суд з цим позовом.

15.01.2025 до суду надійшов відзив відповідача ТзОВ «СК «ГАРДІАН» на позовну заяву, у якому зазначається, що згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203968265 (електронний поліс) було застраховано цивільно-правову відповідальність будь-якої особи, яка правомірно володіє транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума за договором за шкоду, завдану життю та здоров`ю становить 260000,00 грн. Однак, на даний час відповідач констатує неможливість визнання заявлених вимог та виплати страхового відшкодування. Так, обов`язковою умовою настання цивільно-правової відповідальності у разі настання страхового випадку, серед інших, є вина особи, яка заподіяла шкоду. Враховуючи, що у даному випадку смерть водія ОСОБА_3 настала внаслідок зіткнення двох автомобілів, які відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України є джерелами підвищеної небезпеки, обов`язковою умовою для настання цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_4 слугує наявність вини у його діях. У свою чергу, вина особи може бути встановлена не інакше, як рішенням суду. Оскільки кримінальне провадження зупинено, вина водія ОСОБА_4 не встановлена, то підстав для виплати страхового відшкодування немає. Щодо витрат на оплату правничої допомоги, то відповідач визнає їх розмір у сумі 3000,00 грн, так як інші дублюють одне одного, у зв`язку із чим їх розмір є завищеним. Справу просили розглянути без участі товариства. (а.с. 68-75)

21.01.2025 представником позивачів надано суду відповідь на відзив згідно з якою сторона позивача вважає заперечення представника відповідача необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства та практиці Верховного Суду України. Розгляд справи просила провести без участі позивачів та їх представника. (а.с. 86-91)

У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом у цій справі і просять стягнути на їхню користь страхове відшкодування завданої їм матеріальної та моральної шкоди у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2021 року, близько 17 години 15 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул.. Центральній у с. Велика Городниця Дубенського району Рівненської області, у порушення пунктів 11.3, 12.4 та 12.9 (б) ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI 80», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер у кареті швидкої допомоги під час транспортування у лікувальний заклад.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до ЄРДР за № 000363 та проведено досудове розслідування за наслідками якого ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Обвинувальний акт направлено до суду. Ухвалою Млинівського районного суду від 28.08.2024 судове провадження з розгляду вказаного обвинувального акта зупинено у зв`язку із проходженням обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації до його звільнення з військової служби.( а.с. 17)

Вказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, її наслідки підтверджуються наявними у справі доказами, і сторонами по справі не заперечуються.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 , було застраховано у ТДВ «СК «ГАРДІАН» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-203968265, який був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 16.11.2021. Страхова сума за договором за шкоду, завдану життю та здоров`ю становить 260000,00 грн.. ( а.с. 24, 74).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

27.09.2024 представником потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокатом Репецьким В.Г. на адресу ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» було подано заяви про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП від 16.11.2021. Так, згідно із заявами, потерпілі просили виплатити на їхню користь по 24000,00 грн, кожному, страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою та додатково на користь ОСОБА_1 15840,00 грн витрат на поховання загиблого у ДТП ОСОБА_3 та 31200,00 грн витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника. (а.с. 25-28, 33-34).

Відповідно до п.36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно із абз.2 п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний, зокрема, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)

Однак, відповідач ТзОВ «СК «ГАРДІАН» не здійснив виплату страхового відшкодування. Будь-якого вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачі, також, не отримали.

У відзиві на позов відповідач ТзОВ «СК «ГАРДІАН» відмову у виплаті страхового відшкодування на користь позивачів аргументує тим, що на даний час, не доведено вини особи, яка заподіяла шкоду, так як кримінальне провадження по бвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, не розглянуте.

Проте, наведені відповідачем доводи для відмови у виплаті страхового відшкодування, суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закону № 1961-ІV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV).

Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Отже, зі змісту цієї норми вбачається достатнім встановити, що смерть потерпілого ОСОБА_3 є прямим наслідком ДТП і, при цьому, встановлення причини самої ДТП і вини конкретної особи у її вчиненні, не є обов`язковим. Тобто, слід дійти висновку, що за таких обставин встановлення вини заподіювача шкоди, не є обов`язковим для здійснення страхових виплат.

Судом встановлено, що уданому випадку, страховим випадком є ДТП, що сталася 16.11.2021 за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 . Смерть ОСОБА_3 (потерпілого у ДТП 16.11.2021) настала від травматичного шоку у результаті множинної травми тіла, отриманої внаслідок вказаної ДТП. (а.с. 14-16)

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18).

Встановивши, що шкода, пов`язана із смертю потерпілого ОСОБА_3 , була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, суд висновує, що відсутність рішення суду (яке б набрало законної сили) у кримінальній справі із висновками стосовно вини водія забезпеченого транспортного засобу, не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати таку шкоду. Оскільки наявності непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_3 , у взаємозв`язку з настанням ДТП і смертельним наслідком для нього самого, відповідачем не доведено, то наявні підстави для задоволення позову.

Крім цього, у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

А тому, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування шкоди, через відсутність будь-якого судового рішення по кримінальному провадженню, яким би було встановлено вину особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 72000,00 грн у якості моральної шкоди та 42040,00 грн витратина поховання ОСОБА_3 та встановлення на його могилі надгробного пам`ятника.

Розмір витрат понесених позивачем ОСОБА_1 на поховання ОСОБА_3 та встановлення на його могилі надгробного пам`ятника підтверджується матеріалами справи, зокрема, товариними чеками. (а.с. 33-36). Крім цього, позивачам завдано моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка та батька ОСОБА_3 , тому, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі втратою найближчого родича позивачів розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 72000,00 грн відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає до відшкодування страховиком в межах суми ліміту відповідальності.

Врахувавши вище наведене у сукупності, суд дійшов висновку про доведеність правових підстав для стягнення заявленої у цій справі такої шкоди з відповідача на користь позивачів.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: копії договорів про надання професійної правничої допомоги від 18 вересня 2024 року, (а.с. 37-50); копії детальних розрахунків робіт виконаних для надання правничої допомоги від 05.11.2024 (а.с. 51-53).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі №904/8478/16).

Суд, оцінив співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, складність справи, час, обсяг, ціну позову (119 040 грн), як не є значною у поєднанні зі значенням справи для позивачів, з урахуванням задоволення позову, вважає, обґрунтованим і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн, яку було визнано відповідачем.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». А тому, сума судового збору підлягає стягненню із відповідача у дохід держави.

На підставі наведеного, 1166, 1167, 1187, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд;-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування в сумі 71040 (сімдесят одна тисяча сорок) гривень 00 копійок, яке складається: 24000,00 грн відшкодування моральної шкоди; 47040,00 грн відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги у сумі 3000 (три тисячі) гривень, у рівних частках (по 1000,00 гривень на кожного).

Стягнути із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (код ЄДРПОУ: 35417298, адреса місця знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 14 березня 2025 року.

Суддя