КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/6279/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4095/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Василевської Анжели Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року у складі судді Яровенко Н.О.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро- Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося у суд із позовом, у якому просило солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 60 463 грн 07 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 14 233 грн 92 коп та 3 % річних у розмірі 4 264 грн 17 коп, а також судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачі є користувачами та мешканцями кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії за отримані послуги з гарячого водопостачання та серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням судуадвокат Василевська А.А. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідачку не було повідомлено про розгляд справи. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення, що позбавило її надати свої заперечення щодо позову.

Зазначено, що наявні підстави до застосування строків позовної давності щодо платежів, строк яких мав настати до березня 2017 року.

Звертає увагу суду на те, що у скаржниці виникло грошове зобов`язання по сплаті за постачання гарячої води з січня 2016 року, що у свою чергу свідчить про те, що до даного зобов`язання наявні підстави застосувати строки позовної давності, які сплили у січні 2019 року тобто до прийняття п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо продовження строку дії позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Євро-Реконструкція» вважає рішення районного суду обґрунтованим та таким, що ухвалено з дотриманням норм чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не піддягають до врахування.

У зв`язку з чим просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач зазначає, що оскільки з 12 березня 2017 року строк позовної давності спочатку був продовжений, а потім призупинений, а відтак в разі застосування судом наслідків його спливу, вказані наслідки можуть бути застосовані лише до частини позовних вимог, а саме за послугу постачання теплової енергії за період 01 січня 2016 року 11 березня 2017 року включно.

При цьому вказано, що враховуючи заяву відповідачки про застосування наслідків спливу строків позовної давності, заборгованість за послугу з постачання теплової енергії становить 11 571 грн 76 коп, заборгованість за послугу з постачання гарячої води становить 37 497 грн 49 коп, інфляційна складова становить 7 785 грн 04 коп, 3% річних становить 2 303 грн 26 коп, а всього 59 157 грн 55 коп.

Крім того адвокат Василевська А.А. в інтересах ОСОБА_1 подала відповідь на відзив у якому підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а рішення скасувати.

У відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає з огляду на наступне.

Так, ухвалюючи судове рішення районний суд допустив порушення норм цивільного процесуального законодавства, що є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення у справі нового судового рішення.

Установлено, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Установлено, що ухвалою суду від 12 квітня 2024 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження й розгляд справи призначено без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позов, а також роз`яснено право в зазначений строк подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до матеріалів, справа судом розглянута у відсутність належних доказів повідомлення скаржниці про перебування справи в провадженні суду та можливості реалізувати нею свої права, передбачені положеннями процесуального закону.

Убачається, що поштовий конверт, який направлявся на адресу відповідачів повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37).

Таким чином, на момент розгляду справи процедура проведення спрощеного позовного провадження районним судом була порушена.

При цьому згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції мав право розглянути справу у спрощеному позовному провадженні, проте вимоги цивільної процесуальної форми вимагають дотримання процедури проведення спрощеного позовного провадження.

Зазначене позбавило відповідачку можливості надати зауваження щодо заявлених до неї позовних вимог, а суд це позбавило обов`язку надати оцінку можливим доводам та обґрунтуванням заперечення, тому суд не виконав свого зобов`язання стосовно дотримання закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу рівності сторін.

Апеляційний суд вважає, що за обставин, встановлених у цій справі, процесуальні дії районного суду при розгляді справи є надто формальними, та такими, що вчинені непропорційно та фактично позбавили права особи на участь у розгляді її справи.

При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі "Лопушанський проти України" у зв`язку із розглядом судом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, одного із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів апеляційної скарги про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 у зв`язку з неповідомленням її про розгляд справи та позбавленням можливості реалізувати права, як сторони спору.

Згідно п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Розглянувши справу у відсутність даних щодо повідомлення відповідачки про перебування заявленого спору у провадженні суду, районний суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, у зв`язку з чим відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову, враховуючи таке.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі справи убачається, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

Відповідно до даних витягу з реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є користувачами наданих позивачем послуг (а.с. 11).

Рішенням суду першої інстанції визнано доведеним, що відповідачі своєчасно не вносили плату за послуги постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 60 463 грн 07 коп.

Також судом визнано доведеним наявність підстав до стягнення на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з часу виникнення боргу і по лютий 2022 року інфляційну складову боргу в розмірі 14 233 грн 92 коп, та 3 % річних у розмірі 4 264 грн 17 коп.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІУ (діяв до 01.05.2019 року), ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019 року відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень), п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - "Правил"), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.92 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Звертаючись суд із позовом ТОВ «Євро-реконструкція» просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення за період з січня 2016 року по лютий 2024 року у розмірі 22 965 грн 58 коп,заборгованість по оплаті послуг з постачання гарячої води за період з серпня 2017року по лютий 2024 року у розмірі 37 497 грн 49коп.

Відповідачами в суді першої інстанції та скаржницею в апеляційному суді не спростовано розміру нарахованої заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та не надано об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

При цьому, відповідачкою в апеляційній скарзі заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

З огляду на те, що у позивача з відповідачами є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу "COVID-19", із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою та було неодноразово продовжено на всій території України до його закінчення 30 червня 2023 року.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого розділ "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості лише за послуги з централізованого опалення.

За таких обставин з урахуванням зазначеного з відповідачів підлягає стягненню наступна заборгованість:

за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2024 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 11 571 грн 76 коп,

та за період з 01 серпня 2017 року по 29 лютого року за послуги гарячого водопостачання в розмірі 37 497 грн 49 коп.

Позивач крім суми заборгованості за житлово-комунальні послуги просив також стягнути з відповідачів інфляційні втрати та 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України постановив установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).

З огляду на те, що загальна суму за теплопостачання підлягає зменшенню з урахуванням пропуску строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 572 грн 42 коп - 3 % річних та 2 266 грн 70 коп інфляційної складової.

3 % річних в розмірі 1 730 грн 84 коп та інфляційні втрати - 5 518 грн 34 коп за постачання гарячої води заявлено в межах позовної давності, а саме за період з 01 серпня 2017 року по 29 лютого 2024 року.

Тому колегія суддів дійшла висновку про солідарне стягнення з відповідачів в загальному розмірі 59 157 грн 55 коп, що складається з суми боргу за централізоване опалення в розмірі 11 571 грн 76 коп, з суми боргу за постачання гарячої води 37 497 грн 49 коп, інфляційних втрат в сумі 7 785 грн 04 коп та 3% річних - 2 303 грн 26 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн.

Сума яка була заявлена позивачем у загальному розмірі складає 78 961 грн 16 коп.

За результатами апеляційного розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 59 157 грн 55 коп, що становить 74,91 % розміру задоволених вимог.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума судових витрат у розмірі 2 268 грн 28 коп тобто по 1 134 грн 13 коп з кожного з відповідачів.

Понесені відповідачкою судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 4 524 грн слід покласти на позивача ТОВ "Євро-Реконструкція" у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (25,09 %) що складає 1 139 грн 58 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Василевської Анжели Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 рокускасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Євро- Реконструкція» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20) заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 49 069 грн 25 коп, інфляційну складову боргу в сумі 7 785 грн 04 коп, 3 % річних в сумі 2 303 грн 26 коп, а всього 59 157 грн 55 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20) судові витрати у розмірі по 1 134 грн 13 коп з кожного.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги 1 139 грн 58 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: