РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Сивкович О.А.

представника позивача адвоката Довбня Д.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Рева С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в липні 2021 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року по квітень 2021 року у сумі 20744,46 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг, що надаються АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

21.02.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що станом на березень 2015 року позивачем нараховано 8381,32 грн, проте, за який період нараховано зазначену суму, не відомо. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості з наведенням тарифів на 5 років, які пред`явлено до сплати. Позовні вимоги пред`явлено до відповідача поза межами строку позовної давності. Окрім цього, у зв`язку з відсутністю належного опалення в квартирі за заявлений позивачем період було складено Акти проведення виміру температури повітря в житловому приміщенні, з позовної заяви не зрозуміло, чи було враховано позивачем зазначені акти при розрахунку заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у повному обсязі, оскільки послуги з опалення та гарячого водопостачання надавались неякісно та не в повному обсязі, просили застосувати строк позовної давності.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, які надає позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: АДРЕСА_1 . На його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 відповідно до якого ведеться облік розрахунків між ним та позивачем.

Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: АДРЕСА_1 існує заборгованість в розмірі 20744,46 грн з жовтня 2015 року по квітень 2021 року.

Як слідує із вказаного розрахунку відповідачем за період з лютого 2015 року по квітень 2021 рік було внесено у загальному розмірі 33350,00 грн, зокрема у 2015 році 2700,00 грн, у 2016 році 1900,00 грн, у 2017 році 8500,00 грн, у 2018 році 8500,00 грн, у 2019 році 6565,00 грн, у 2020 році 1900,00 грн та в 2021 році 2985,00 грн. При цьому, суми, внесені відповідачем, не перевищували розміру місячного нарахування вартості отриманого тепла.

З врахуванням наведеного позивач просив стягнути заборгованість у сумі 20 744,46 грн.

Доказів на спростування нарахованої позивачем заборгованості матеріали справи не містять.

Натомість рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.12.2015 року у справі № 668/12935/15-ц позов Публічного акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль 5881 грн. 31 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період з листопада 2011 року по вересень 2015 року включно. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль 1218 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль про зобов`язання здійснити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Зазначене рішення набрало законної сили 29.12.2015 року, в апеляційному порядку відповідачем не оскаржувалось.

Крім того, представником відповідача до відзиву долучено Акти проведення виміру температури повітря в житловому приміщенні від 28.01.2019 року, 22.02.2019 року, 06.01.2017 року, 07.03.2017 року, 30.01.2017 року, 07.02.2014 року,24.01.2014 року, 27.12.2013 року, 31.10.2013 року, 04.03.2013 року, 26.02.2013 року,21.01.2013 року, 06.12.2012 року, які, як зазначено відповідачем свідчать про відсутність належного опалення в квартирі за заявлений позивачем період.

З матеріалів справи убачається, що позивачем було здійснено коригування заборгованості, та списано з основного боргу відповідача 664,15 грн.

Доказів письмових звернень відповідача до позивача з приводу неналежного опалення та перерахунку нарахованої суми за опалення, не надано, як і не надано письмової відмови позивача у здійснені перерахунку.

Отже, судом встановлено, що позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно з ч.1ст.509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.257, п. 4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відзиві на позовну заяву про стягнення боргу за спожиту теплову енергію та у судовому засідання відповідач з його представником вказували, що АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» пропустило строк позовної давності без поважних причин, а тому просили застосувати строки позовної давності при ухваленні рішення суду.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України.

За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З огляду на те, що позивач звернувся 21.07.2021 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, які згідно закону споживач повинен оплачувати щомісячно, то трирічний строк позовної давності за заявленими вимогами про стягнення заборгованості з жовтня 2015 року по липень 2018 року вже сплив.

У постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16 зазначено, що: «відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу».

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідач здійснював свої платежі в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів, як вбачається із розрахунку заборгованості суми внесені відповідачем не перевищували розміру місячного нарахування вартості отриманого тепла, а тому такі дії відповідача не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності.

Згідно здійсненого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за період з лютого 2015 року по липень 2018 року становить 22619,39 грн з урахуванням оплати відповідачем суми заборгованості.

З серпня 2018 року по квітень 2021 року позивачем нараховано відповідачу заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 20516,94 грн, відповідачем сплачено 17450,00 грн від загального розміру заборгованості, а отже залишилася несплаченою сума у розмірі 3066,94 грн.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України внаслідок спливу 3-річного строку позовної давності у задоволенні позовних вимог, заявлених за період заборгованості, яка виникла з жовтня 2015 року по липень 2018 року включно в сумі 22619,39 грн слід відмовити.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за період з серпня 2018 року по квітень 2021 року включно позивачем нараховано відповідачу заборгованість за послуги централізованого опалення у розмірі 20516,94 грн, відповідачем сплачено 17450,00 грн від загального розміру заборгованості, а отже залишилася несплаченою сума у розмірі 3066,94 грн, яка і підлягає стягненню.

Таким чином, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконує належним чином покладені на нього зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, проте, позивачем заявлено період за який він просить стягнути заборгованість - з жовтня 2015 року по квітень 2021 року, що виходить за межі позовної давності, тому позовні вимоги є частково обґрунтованими і, суд прийшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за послуги теплопостачання з серпня 2018 року по квітень 2021 року у розмірі 3066,94 грн.

Відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Так, АТ «Херсонська ТЕЦ» було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00грн. за подання позову.

Позовні вимоги АТ «Херсонська ТЕЦ» задоволено на 14,78%.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» необхідно стягнути 333,69 грн за подання позивачем позову до суду (2270,00 х 14,78%).

Керуючисьст. ст. 509, 525, 526, 628, 630, 901, 903 ЦК України, ст.141,258,259,274-279,354-355ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення з серпня 2018 року по квітень 2021 року в загальній сумі 3066 (три тисячі шістдесят шість) гривень 94 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» судовий збір в розмірі 333 (триста тридцять три) гривні 69 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» юридична адреса: 73000,м.Херсон,Бериславське шосе1 , .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2025 року.

Суддя Я.В. Шестакова