Справа № 497/2870/24
Провадження № 2/497/324/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 року представник позивача ОСОБА_2 , який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1425072 від 28.11.2024 року (а.с.23) звернувся до суду з позовом до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та просить визнати за позивачем, як спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 1,54 умовних кадастрових гектара в КСП «8 Березня» на території Городненської сільської ради Болградського району, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3 та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 1,54 умовних кадастрових гектара в колективній власності КСП «8 Березня». Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0163224 було втрачено, про що позивач надала оголошення в газеті півдня Одеської області «Дружба». Позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою для оформлення належним чином свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, втім їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельний пай, тому, для захисту прав позивача, представник звернувся до суду з цими позовними вимогами.

Ухвалою судді від 10.12.2024 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчий розгляд.

Сторони та їх представники в підготовче засідання не з`явилися.

Представник позивача Деревенський І.Ю. надав 28.02.2025 року через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області сільський голова Богоєв М. надав 27.02.2025 року на електрону пошту суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя був включений до списку громадян-членів КСП «8 Березня» с. Городнє та йому належить право на земельну частку (пай) в розмірі 1,54 умовних кадастрових гектари на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0163224, реєстраційний №2602, дата реєстрації не зазначена, що підтверджується листом Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ №3 за вих.№188/343-24 від 12.11.2024 року (а.с.12) та листом Городненського сільського голови Богоєва М. за вих.№616 від 22.11.2024 року (а.с.14). Також з листа сільського голови встановлено, що на підставі цього сертифікату ОСОБА_3 державний акт не видавався та земля в натурі не виділялася.

Відповідно до матеріалів справи сертифікат був виданий, но на даний час його оригінал відсутній, про що позивачем було зроблено оголошення в газеті півдня Одеської області «Дружба» випуск №42 (5799) від 19 жовтня 2024 (а.с.19-20).

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 26 липня 2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису №452, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Позивач по справі є дружиною спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 22 травня 2003 року повітом Тараклія Служба АЦС Р.Молдова на підставі актового запису №44 від 22.05.2003 року, перекладеного з російської мови на українську перекладачем Бондаренком Д.Ю. (а.с.9-10); тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вона позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується:

- довідкою Городненської сільської ради за вих.№617 від 22.11.2024 року про склад сім`ї, відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_3 з ним за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована тільки дружина ОСОБА_1 (а.с.15);

- матеріалами спадкової справи № 306/2023, яка заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. за заявою позивача (а.с.29-38), відповідно до якої позивач є єдиним спадкоємцем, що звернулася до нотаріальних органів після смерті ОСОБА_3 з заявою за №885 від 19.12.2023 року про прийняття спадщини (а.с.29).

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 19.11.2024 року за №993/02.31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує це право (а.с.13).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідних положень ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай), а ОСОБА_1 позивач по справі, фактично успадкувала вказане право на земельну ділянку (пай), наявні усі підстави для визнання права на земельну частку (пай) за позивачем, яка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1222,1261,1268 ЦК України, ст.ст.12,81,82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування, після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «8 Березня» розміром 1,54 в умовних кадастрових гектарах, на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0163224, виданого Болградською районною державною адміністрацією 02 вересня 1997 року, зареєстрований за №2602.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца