Справа № 211/7980/24
Провадження № 2/211/714/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 31.12.2022 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога») було укладено Договір кредитної лінії №255833683. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. 28.11.2019 Додатковою угодою №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020, згідно з якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021. 31.12.2021 - додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 - додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 - додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до Реєстру прав вимоги №223 від 04.04.2023, до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 до Договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022. 02.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №02/12/24-У, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 у сумі 31 978,57 грн., з яких: 6 292,20 грн. - заборгованість за кредитом, 25 686,37 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 13.01.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.01.2025 відповідачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву, який отриманий судом 27.01.2025. Як вбачається з відзиву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» у повному обсязі. Так як відповідач категорично не погоджується із вимогами, викладеними у позовній заяві, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та відповідно такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач отримав кредитні кошти. Також позивачем не доведений факт відступлення прав вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідач просить судові витрати покласти на позивача.

03.02.2025 представником позивача адвокатом Тараненком А.І. через систему «Електронний суд» скеровано відповідь на відзив, яка отримана судом 04.02.2025. Як вбачається з відповіді на відзив представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №255833683 від 31.12.2022 у розмірі 31 978,57 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 покласти на відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до прохальної частини позову представник позивача адвокат Тараненко А.І. просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що 31.12.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в особі директора Сінченка С.А., було укладено Договір кредитної лінії №255833683. За умовами договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 6 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається строком на 30 днів. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами, які надані споживачем, а саме НОМЕР_1 . Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: MNV2E9F6, ідентифікатор введено 31.12.2022 о 02:06:03 (а.с. 16-18, 23, 24). Крім того, відповідачем було підписаний Паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною Договору кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 (а.с. 16).

Підписавши Договір кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 та супутні до нього документи, відповідач погодився з умовами договору, правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).

Зазначені договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відзиві на позовну заяву відповідач, як на підставу у відмові задоволення позовних вимог позивача, посилається на те, що матеріали справи не містять належного доказу, що відповідач отримував кредитні кошти.

Однак, матеріали справи містять Платіжне доручення №137de88b-d85c-449e-a037-805031a2b4b0 від 31.12.2022, яке свідчить про перерахування ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) № НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 6 400,00 грн. (а.с. 53, 54). Також у матеріалах справи наявна відповідь на ухвалу про витребування доказів за №20.1.0.0.0/7-250212/22800-БТ від 19.02.2025, відповідно до змісту якої АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено перерахування 31.12.2022 на картку № НОМЕР_3 , яку банк емітував на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів у сумі 6 400,00 грн. (а.с. 116, 117).

Вказані докази суд вважає належними та допустимими, оскільки відповідь та виписка за рахунком надана АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, суд погоджується з представником позивача відносно того, що на відповідача також покладено обов`язок доказування, але останній не надав суду докази того, що він не є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором, позичальник свої зобов`язання у погоджені сторонами строки виконувала, але частково, сплативши 05.01.2023 300,00 грн., 07.01.2023 703,00 грн., 27.01.2023 - 2 518,00 грн. (а.с. 42, 43). Дані факти стороною відповідача не спростовані.

Згідно з наданим ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» розрахунком, загальна сума заборгованості відповідача за період з 31.12.2022 по 04.04.2023 за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 становить 16 227,73 грн., з яких: 6 292,20 грн. - заборгованість за кредитом, 9 935,53 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. При цьому нарахування відсотків первісним кредитором здійснювалося по 03.04.2023 (включно).

Також суд зауважує, що в матеріалах справи наявна Довідка щодо дій позивальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», з якої вбачається, що відповідач чотири рази пролонгував дію договору (07.01.2023, 08.01.2023, 27.01.2023, 28.01.2023), кінцева дата сплати кредиту та відсотків відповідно становить 27.02.2023 (а.с. 24).

28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 57, 58). 28.11.2019 Додатковою угодою №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020, згідно з якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021. 31.12.2021 - додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 - додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 - додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до Реєстру прав вимоги №223 від 04.04.2023, до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 (а.с. 25-32).

Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком загальна сума заборгованості відповідача станом на 23.02.2024 за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 становила 31 978,57 грн., з яких: 6 292,20 грн. - заборгованість за кредитом, 25 686,37 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 46, 47).

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 до Договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 (а.с. 33-36).

02.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №02/12/24-У, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 у сумі 31 978,57 грн., з яких: 6 292,20 грн. - заборгованість за кредитом, 25 686,37 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 37-41, 48).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 514, ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, судом встановлено, що у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛО» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022. При цьому суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, вважаючи їх необґрунтованими.

Враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними (а.с. 116, 117), здійснював протягом певного часу оплату кредиту та відсотків первісному кредиторові, але зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків як первісному кредитору, так і факторам повністю не здійснив, та на момент розгляду справи судом наявна заборгованість за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022, право вимоги за яким, на підставі Договору факторингу №02/12/24-У від 02.12.2024, перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, але часткового. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач чотири рази пролонгував дію договору (07.01.2023, 08.01.2023, 27.01.2023, 28.01.2023), кінцева дата сплати кредиту та відсотків відповідно становить 27.02.2023 (а.с. 24). Отже, відсотки мали нараховуватися первісним кредитором лише в межах строку кредитування, тобто до 27.02.2023 (включно). Тому розмір відсотків має бути зменшений з 25 686,37 грн. до 3 372,68 грн. З огляду на викладене вище, заборгованість відповідача за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 9 664,88 грн., з яких: 6 292,20 грн. - заборгованість за кредитом, 3 372,68 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується Договором №03/12/2024-01 про надання правничої допомоги від 03.12.2024 з додатком (а.с. 59); Додатковою Угодою №13 від 03.12.2024 (а.с. 60); Актом прийому-передачі наданих послуг від 03.12.2024 (а.с. 61).

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, оскільки позивачем були дотримані критерії розумності їх вартості, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню. Тому з відповідача на користь позивача має бути стягнута правнича (правова) допомога у розмірі 7 000,00 грн.

Витрати на правову допомогу відповідача віднести за рахунок відповідача.

Щодо вимоги про стягнення судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає за можливе відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 732,12 грн. (9 664,88 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / (31 978,57 грн. сума боргу, заявлена до стягнення).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4 літера А, офіс 10, ) заборгованість за Договором кредитної лінії №255833683 від 31.12.2022 у сумі 9 664 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 88 копійок, яка складається з: 6 292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 20 копійок заборгованість за кредитом; 3 372 (три тисячі триста сімдесят дві) гривні 68 копійок заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; та в рахунок відшкодування судових витрат: витрати на професійну правову (правничу) допомогу 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір 732 (сімсот тридцять дві) гривні 12 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 березня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко