Справа № 188/1704/24
Провадження № 2-з/188/6/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області Бурда П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

за учасю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 дистанційно,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Петропавлівка заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Петропавлівської селищної ради, , місцезнаходження: 52700, Україна, Синельниківський район, Дніпропетровська область, селище Петропавлівка, вулиця Героїв України, будинок, 62, про визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з відповідачем від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4 . Сторони проживають окремо.

Відповідач зазначає, що позивач перешкоджає у спілкуванні з донькою та змінила місце проживання малолітньої донька ОСОБА_4 без його згоди та відома, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач також звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач, посилаючись на ст.ст. 149-153 ЦПК України, просить вжити такі заходи забезпечення позову: заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод позивачу у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 та зобов`язати відповідача організовувати спілкування доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачему режимі відеозв`язку через мобільні телефони з 19.00 год. ( за часом України ), протягом 30 хвилин кожної середи, кожної суботи, кожної неділі.

Відповідач надала заперечення проти вжиття заходів забезпечення позову, прославшись на те, що вони тотожні позовним вимогам.

В судовому засіданні позивач підтримав свою заяву.

Представник відповідача заперечувала проти неї з підстав, зазначених у запереченнях на заяву.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд зазначає таке.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 23 липня 2024 року відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження і призначене підготовче засідання.

Заява про забезпечення позову подана згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України після пред`явлення позову до суду за правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, згідно з якими заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи заяву по суті, суд враховує правову позицію, виснувану Верховним Судом, зокрема у постанові від 17 травня 2021 року у справі № 761/25101/20, де зазначено таке.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пунктами 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи наведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, правильно врахувавши, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 04 квітня 2018 року в справі № 344/16653/16-ц та від 18 листопада 2020 року в справі № 127/31828/19.

Відповідно до частини 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02.06.2016 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної Верховним Судом, тільки з одночасним наведенням відповідних мотивів

Виходячи із сталої судової практики та приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді», суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, тому що не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з ним. Разом з тим, враховуючи вік дитини та спосіб спілкування з батьком, який є можливим за обставин, які склалися у цій справі: перебування сторін у різних країнах, законодавча заборона батькові, який є військовозобов`язаним, в умовах воєнного стану у особливий період виїжджати з України і небезпека для життя дитини та матері в разі повернення до України в умовах повномасштабної агресії Російської Федерації, суд вважає доцільним обмежити час спілкування до десяти хвилин кожного разу.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Петропавлівської селищної ради, , місцезнаходження: 52700, Україна, Синельниківський район, Дніпропетровська область, селище Петропавлівка, вулиця Героїв України, будинок, 62, про визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняти будь-які дії, спрямовані на вчинення перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити зобов`язання ОСОБА_3 організовувати спілкування доньки ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 у режимі відеозв`язку через мобільні телефони з 19.00 за часом України кожної середи, кожної суботи, кожної неділі протягом десяти хвилин кожного разу до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Копію ухвали направити сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя П. О. Бурда