Справа № 526/534/25
Провадження № 2-о/526/57/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою.

У своїй заяві вказує, що з 25.05.2024 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . На даний час однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Оскільки відповідач виїхав за кордон і не планує повертатися, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. В в`язку з цим просить розірвати шлюб, строку на примирення не надавати, судові витрати покласти на неї .

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне залишити заяву без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Таким чином, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду в порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу у двох випадках, зокрема за спільною заявою подружжя, яке має дітей та за заявою одного із подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, дітей у заявника немає, жоден із заявників не перебуває в місцях відбування покарання у вигляді позбавлення волі та відсутні відомості про наявність відносно будь-кого з них вироку суду, який набрав законної сили про засудження до покарання у вигляді позбавлення волі, що є вимогами порядку непозовного цивільного судочинства (окремого провадження, згідно з ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України). Зазначена заявником обставина про те, що сторона по справі ОСОБА_3 є визнаним в установленому законом порядку безвісти відстунім нічим не обґрунтована та не доведена. Рішення суду про визнання безвісно відсутнім відповідача до суду не надано, а сам по собі факт виїзду за кордон не вважається таким, що особа визнана безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Окрім того, згідно з ч. 4ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники , інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Так, заявником не додано доказів про сплату судового збору або наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р .«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

З огляду на викладене, вважаю, що заява не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог ЦПК України, вищенаведені недоліки заяви унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Роз`яснити заявнику, що у разі наявності спору щодо розірвання шлюбу, справа підлягає розгляду у порядку позовного, а не окремого провадження.

За таких обставин, заява не може бути прийнята до провадження і заявнику необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з особою, визнаною в установленому законом порядку безвісно відсутньою залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Попередити заявника, що якщо недоліки заяви не будуть усунуті у зазначений строк, така заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. А. Киричок