ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

м. Харків

справа № 619/6566/24

провадження № 22-ц/818/573/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі АТ «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - приватне підприємство «Интерпоиск»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 вересня 2024 року у складі судді Овсяннікова В.С.,-

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги за договором кредиту та договором іпотеки предметом якого є нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м ( далі Нежитлова Будівля).

У вересні 2024 року Приватне підприємство «ИНТЕРПОИСК» звернулось до суду з самостійним позовом про визнання відсутнім права іпотеки у ТОВ «Цикл Фінанс» та ПрАТ «ВТБ Банк» за договором іпотеки № 15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008 предметом якого є Нежитлова Будівля ( а.с. 81).

Одночасно від ПП «ИНТЕРПОИСК» надійшла заява про забезпечення позову в якій підприємство просило: - заборонити особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь- які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 - нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м; - накласти заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 - нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м.

Заява мотивована тим, що ПП « Интерпоиск» є власником Нежитлової будівлі, які була передана в іпотеку ПАТ «ВТБ Банк» на підставі договору іпотеки № 15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008 в якості забезпечення виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за генеральною угодою № 25 від 23.05.2008 та кредитними договорами, що будуть укладені на її виконання.

04.10.2019 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №67-РБ.

Укладаючи Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №67-РБ Банк визначив увесь обсяг заборгованості боржників за кредитним договором №15.41- 25/08-СК від 23.05.2008 та кредитним договором №15.52-25/08-СК від 12.06.2008 станом дату укладання договору 04.10.2019 р. та передав заборгованість у повному обсязі за вказаними кредитними договорами новому кредитору - ОСОБА_2 .

Проте незважаючи на те, що станом на 2021 рік Банк не мав жодних прав вимоги до ОСОБА_1 , оскільки такі були відчужені Банком ще у 2019 році на користь ОСОБА_2 та за наявності чинного судового рішення про заміну сторони виконавчого провадження, Банком повторно було укладено договір про відступлення прав вимоги за одними і тими самими кредитними договорами.

Оскільки договором іпотеки №15.41 -25/08-ДІ02 від 23.05.2008 р. передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання (розділи 5, 6 Іпотечного договору) зокрема: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або продажу майна від імені іпотекодержателя третім особам.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 вересня 2024 року заява про забезпечення позову задоволена.

Накладено заборону відчуження на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер: 101 нежитлова будівля літ. «А-3», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м, до вирішення справи по суті судом.

Ухвала мотивована тим, що заборона вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження майна, яке належить на праві власності ПП «ІНТЕРПОИСК», забезпечить ефективний захист прав позивача у разі визнання їх судом порушеними.

Не погодившись з ухвалою суду ТОВ «Цикл Фінанс» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило ухвалу скасувати та залишити заяву про забезпечення позову без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заходи забезпечення позову, які застосовані судом є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Також позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення їх порушених чи оспорюваних прав та інтересів. Суд не врахував, що свою заяву про забезпечення позову ПП «ИНТЕРПОИСК» обґрунтовував тим, що у ПАТ «ВТБ БАНК» було відсутнє право вимоги, яке було відступлене ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», проте наявність такого права вимоги вже розглядалось у спорі між тими самими сторонами у справі №922/4179/20. Крім цього ПП «ИНТЕРПОИСК» невірно обрав спосіб захисту порушеного права, оскільки визнання відсутнім права іпотеки у ТОВ « Цикл Фінанс» не є підставою для скасування Договору іпотеки та відповідно запису про це в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна та їх обтяжень. Відповідно до Витягу та Інформаційної довідки з ДРРПНМ іпотекодержателем за Договором іпотеки є №15.41-25/08-ДІ02 є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Интерпоиск» звернувся до суду як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, шляхом подання відповідного позову про визнання відсутнім права іпотеки ТОВ «Цикл Фінанс» за договором іпотеки №15.41-25/08-ДІ-02 предметом якого є Нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м.

Згідно даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.08.2024 за № 391762373 право власності на спірну Нежитлову будівлю зареєстровано за ПП «ІНТЕРПОИСК» ( а.с. 58).

29.01.2008 між Приватним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду № 25, відповідно до якої банк зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених кредитними договорами в рамках Генеральної угоди, які є її невід`ємними частинами. До Генеральної угоди сторонами було внесено зміни додатковою угодою №1 до Генеральної угоди від 23.05.2008 р., договором про внесення змін №2 до Генеральної угоди від 15.11.2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою №25 та кредитними договорами, які будуть укладені на її виконання 23.05.2008 року між Банком та ПП «Интерпоиск» було укладено договір іпотеки №15.41-25/08-ДІ-02, за яким ПП «Интерпоиск» передає в іпотеку нерухоме майно нежитлову будівлю літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м.

04.10.2019 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №67-РБ та ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.02.2020 по справі №619/4592/14 на підставі цього договору замінено сторону виконавчого провадження з АТ «ВТБ Банк» на ОСОБА_2 .

Однак 14 липня 2021 між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір №78-РБ про відступлення права вимоги за кредитним договором №15.41-25/08-СК боржник ОСОБА_1 на суму 5 431 089,56 грн та за кредитним договором №15.52-25/08-СК боржник ОСОБА_1 на суму 1 273 92,84 грн.

Крім того, між АТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008 на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно ПП «ИНТЕРПОИСК»: нежитлова будівля літ А-3 , загальною площею 927,3 кв.м що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

При цьому вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) визначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зробила висновок про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23 (провадження № 61-18173св23).

У справі що переглядається ПП «ИНТЕРПОИСК» просило забезпечити позов шляхом заборони особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь- які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо Нежитлової будівлі та накласти заборону її відчудження.

Позивач вказує, що ТОВ «Цикл Фінанс» як кредитор в односторонньому порядку може прийняти рішення щодо задоволення вимог за рахунок іпотечного майна.

Предметом спору є вимоги немайнового характеру щодо відсутності у ТОВ « Цикл Фінанс» права іпотеки за з договором іпотеки №15.41-25/08-ДІ02 від 23.05.2008 предметом якого є Нежитлові приміщення.

Встановивши наявність спору між сторонами, який стосується нерухомого майна щодо якого застосовано заходи забезпечення позову; ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивачів, який може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі; співмірність обраного позивачами виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна.

Разом з тим, судова колегія доходить висновку, що забезпечення позову має відбуватись у той спосіб, який було заявлено ПП «ИНТНРПОИСК», оскільки за своїми наслідками заборона відчуження нерухомого майна різниться від заборони вчинення реєстраційних дій. При забороні відчуження нерухомого майна забороняється зміна власника об`єкта нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів та внесення відомостей щодо інших заборон стосовно того ж майна, а при забороні вчинення реєстраційних дій забороняється вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрація прав, обтяжень, змін тощо) до моменту закінчення дії заборони.

Таким чином викладені апелянтом доводи зроблених судом висновків щодо наявності підстав для забезпечення позову не спростовують, проте є підставою для уточнення резолютивної частини ухвали відповідно до заявленого ПП « ИНТЕРПОИСК» способу забезпечення позову.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, резолютивну частину ухвали суду належить викласти в іншій редакції, доповнивши абзацом, щодо застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь - які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на Нежитлову Будівлю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 вересня 2024 року змінити.

Викласти абзац 2 резолютивної частини в наступній редакції:

«Заборонити особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь- які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо наступних об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 - нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м.

Накласти заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 - нежитлова будівля літ. «А-3», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 927,3 кв.м.».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний тексти судового рішення складено 19 березня 2025 року

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук