Номер провадження 2-о/754/53/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Кирилова А.

за участі заявниці - ОСОБА_1

представника заявниці - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2024 року до Деснянського районного суду міста Києва, з використанням системи «Електронний суд» звернулась ОСОБА_1 з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення (заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

Заявниця є рідною сестрою військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доказом родинних стосунків є копії свідоцтв про народження заявниці та ОСОБА_3 із зазначенням спільних батьків.

Батьки заявниці та ОСОБА_3 померли, що підтверджується копією свідоцтв про смерть, інших близьких родичів немає, що підтверджується копією відповіді Деснянського відділу ДРАЦС у м. Києві від 29.06.2023р.

24.02.2022р. ОСОБА_3 був призваний на військову службу на період мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 .

7.10.2022р. ОСОБА_3 зник безвісти під час захисту Батьківщини, що підтверджується копією повідомлення про безвісти зниклого від 10.10.2022р. №4020.

Заявниця звернулась до військової частини № НОМЕР_1 з заявою про виплату їй грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 , на що листом від 18.03.2023р. №3821 отримала відмову у зв`язку з відсутністю доказів належності заявниці до однієї з категорій, передбачених Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затв. Постановою КМ України від 30.11.2016р. №884.

Встановлення факту перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні її рідного брата ОСОБА_3 та проживання їх однією сім`єю необхідне для реалізації прав, передбачених Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали спільно однією сім`єю як рідні брат та сестра, при цьому заявниця перебувала на утриманні свого брата, що підтверджується наступними доказами.

1. На праві спільної часткової власності заявниці та ОСОБА_3 належить житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2024р. №391848875.

2. Заявниця та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою з 16.08.1996 року, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні №91672365 від 10.04.2023р., Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №91665961 від 1004.2023р., виданими Деснянською в місті Києві РДА.

3. Факт спільного проживання ОСОБА_3 та його рідної сестри ОСОБА_1 підтверджується копією заяви ОСОБА_1 на адресу органу, що утримує житловий фонд з підписами сусідів, а також копією акту за місцем проживання від 7.08.2024р., відповідно до якого ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 до 24.02.2022р., тобто до дати мобілізації до Збройних Сил України, а також копією акту за місцем проживання від 7.08.2024р., відповідно до якого ОСОБА_1 проживає за цією ж адресою на постійній основі.

4. Факт перебування заявниці на утриманні ОСОБА_3 підтверджується випискою

з банківської установи від 29.07.2024р., з якої вбачається регулярне та систематичне перерахування грошових коштів ОСОБА_1 .

Під час несення служби у Збройних силах України ОСОБА_3 та заявниця постійно спілкувалися, підтримували зв`язок та по можливості дзвонили один одному.

5. Після зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 його сестра ОСОБА_1 вжила заходів, передбачених ст.18 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" для розшуку - звернулась до органу Національної поліції з заявою про зникнення особи, за результатами чого було відкрите кримінальне провадження №0002770 від 16.10.2022р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Сама заявниця визнана потерпілою у кримінальному провадженні та надала біологічний матеріал для можливої ідентифікаційної експертизи.

Крім того, заявниця з метою встановлення обставин зникнення брата, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.11.2022р. №834/5516.

Також заявниця звернулась до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою встановлення факту перебування в полоні. Доказом цього є копія листа Служби безпеки України від 28.02.2023р. №33/7-Т-1526в.

Таким чином заявниця вживала та вживає всіх можливих заходів, пов`язаних з розшуком свого зниклого брата, що також свідчить про наявність стійкого особистого зв`язку заявниці з ОСОБА_3 .

6. Доказом перебування заявниці на утриманні у ОСОБА_3 також будуть показання свідків, явку яких до суду буде забезпечено стороною заявника.

Так, вказані особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є сусідами заявниці, які тривалий час проживають в будинку АДРЕСА_2 , а отже, можуть надати свідчення про підтвердження обставин, які викладені в цій заяві.

Крім того, вказані особи зазначені в актах про проживання, які є письмовими доказами по справі.

7. Додатковим доказом буде також інформація від Військової частини про те, що ОСОБА_3 зазначив про заявницю, як про єдину близьку особу. Однак на даний час відповідь на адвокатський запит не надійшла, внаслідок чого вказаний доказ не може бути наданий станом на момент подання цієї заяви. Після отримання вказаного письмового доказу він буде негайно наданий суду для його оцінки відповідно до ст.89 ЦПК України.

На підставі викладеного заявник просить суд:

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , код РНОКПП НОМЕР_2 на утриманні її рідного брата, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , код РНОКПП НОМЕР_3 під час їх спільного проживання однією сім`єю з 16 серпня 1996 року.

Для повного та всебічного розгляду справи просимо викликати та допитати свідків ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 ), явку яких заявник забезпечить самостійно.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

24.09.2024 року заявником через електронну систему «Електронний суд» долучено клопотання про доручення доказів.

27.09.2024 року, 12.11.2024 року представником Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 через електронну систему «Електронний суд» подано клопотання про залишення заяви без розгляду з огляду на наступне.

Заяву ОСОБА_1 заперечуємо повністю, оскільки викладені в заяві обставини та долучені до неї письмові докази не підтверджують факту перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_3 , зниклого безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 . Заявницею в заяві викладено лише обставини щодо спільної реєстрації місця проживання в квартирі, співвласниками якої являються вона та брат. Надана заявницею виписка з банківського рахунку не підтверджує факту перебування її на утриманні брата. Інших доказів, які підтверджували факт утримання заявницею до суду не надано.

Заявницею не обгрунтовано та не вказано у заяві обставин, та не надано доказів, а саме з яких підстав вона потребувала утримання (хвороба, потреба у сторонньому догляді тощо), які доходи вона мала чи має і чи була допомога бррата для неї основним джерелом для існування. З цього приводу заявницею не надано жодних доказів.

Поряд з цим, заявник зазначає, що її брат ОСОБА_3 проходив службу за призовом по мобілізації з 24.02.2022. Проте, у період з 24.02.2022 по 07.10.2022 військовослужбовець ОСОБА_3 не подавав командуванню військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової службу через сімейні обставини щодо необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї.

У своїй заяві заявниця зазначає, що встановлення факту перебування її на утриманні брата та проживання їх однією сім`єю необхідне для реалізації прав, передбачених Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" та Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

Зважаючи на підстави звернення заявниці з даною заявою до суду, обставини, якими вона обгрунтовує заявлені вимоги, невизнання військовою частиною НОМЕР_1 позовних вимог заявника, є очевидним виникнення спору про право. Тому вважаємо, що даний спір має розглядатися в порядку позовного провадження.

06.11.2024 року заявником через підсистему «Електронний суд» направлено клопотання щодо залучення заінтересованих осіб.

26 листопада 2024 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, через електронну систему «Електоронний суд» Овод А.П. надано додаткові пояснення по справі, відповідно до яких залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Заявниця просить суд встановити факт перебування на утриманні рідного брата, зниклого безвісти військовослужбовця Збройних Сил України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час їхнього спільного проживання однією сім`єю з 16 серпня 1996 року.

1.2. Проаналізувавши заяву ОСОБА_1 , Міністерство оборони України, на підставі ст.ст. 2, 43, 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висловило свою позицію щодо поданої заяви шляхом подання цих пояснень.

1.3. Повідомляємо, що Міністерство оборони України має зареєстрований електронний кабінет, тому ці пояснення подано за допомогою системи «Електронний суд» з доказами надсилання в електронні кабінети інших учасників справи (представника заявниці - адвоката Ангеліна І.І. та інших заінтересованих осіб). Відзначимо, що за змістом п.п. 3, 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, ІНФОРМАЦІЯ_1 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_9 , який у свою чергу є юридичною особою публічного права, а тому, ці пояснення надіслано в зареєстрований електронний кабінет останнього.

У заяві ОСОБА_1 зазначено, що метою звернення до суду є реалізація у майбутньому прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

2.2. Ця справа розглядається судом в порядку окремого провадження. Виходячи з цього, просимо врахувати, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 18.12.2019 у справі № 370/2898/16-ц, від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 міститься висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

2.3. Згідно з долученим до заяви примірником сповіщення від 10.10.2022 № 4020, військовослужбовець ОСОБА_3 є безвісти зниклим. Зважаючи на це, Міністерство

оборони України вважає необхідним звернути увагу на таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує сім`ям безвісно відсутніх військовослужбовців щомісячну виплату грошового забезпечення таких військовослужбовців, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлені Кабінетом Міністрів України в постанові від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (далі - Порядок № 884).

Тобто, державою передбачений механізм реалізації соціальних прав членів сімей зниклих безвісти військовослужбовців шляхом щомісячної виплати їм грошового забезпечення таких військовослужбовців.

Згідно з абз. 3 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діє на дату подання цих пояснень: «Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей». Аналогічне положення передбачено абз. 1 п. 7 Порядку № 884.

При цьому грошове забезпечення у першу чергу виплачується дружині (чоловіку) безвісно відсутнього військовослужбовця. У разі якщо її (його) немає, то законодавством визначено перелік осіб, які мають право на таку виплату, та черговість.

Пунктом 6 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

2.4. У той же час, з 01.02.2025, на підставі Закону України від 08.10.2024 № 3995-IX, ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діятиме в іншій редакція, яка зокрема передбачатиме, що: у разі відсутності особистого розпорядження військовослужбовця на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, його грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені).

Тобто, з 01.02.2025 буде введено в дію норму закону, яке не передбачатиме серед кола осіб, які мають право на отримання щомісячного грошового забезпечення никлого безвісти військовослужбовця - осіб, які перебувають на його утриманні.

2.5. Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено випадки, коли виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Згідно з абз. 8 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи.

Зважаючи на задекларовану мету звернення до суду в цій справі, просимо врахувати, що станом на 07.10.2022 (дата зникнення безвісти ОСОБА_3 ) ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачала, що: «право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).».

Так само, у п. 1.4. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, що затверджені наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, передбачено, що: «Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи … що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця».

Разом з тим, долучені до заяви матеріали свідчать про те, що ОСОБА_3 не загинув

помер), а зник безвісти під час штурмових дій противника та обстрілів з боку російської федерації.

У свою чергу, законодавством України не передбачено можливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі зникнення військовослужбовця безвісти.

Отож, навіть у разі задоволення судом заяви ОСОБА_1 , таке судове рішення не призведе до виникнення у ОСОБА_1 права на одноразову грошову допомогу.

З огляду на це, заява ОСОБА_1 є такою, що не спрямована на досягнення визначеної мети, тобто, не здатна досягти завдань цивільного судочинства шляхом ефективного захисту прав.

З метою встановлення повного кола заінтересованих осіб, на права та інтереси яких може вплинути судове рішення, видається необхідним витребування судом витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян стосовно ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , зокрема, в частині відомостей про шлюб, розірвання шлюбу і державну реєстрацію народження дітей.

У разі виявлення таких осіб, вважаємо, що вони мають бути обов`язково залучені до участі в даній справі як заінтересовані особи.

3.3. Наведене свідчить про те, що у ОСОБА_1 може бути спір про право із заінтересованими особами, що виключатиме можливість розгляду даної справи в порядку окремого провадження.

4.1. Передусім відзначимо, що Міністерство оборони України не заперечує родинних відносин між заявницею та зниклим безвісти військовослужбовцем. Однак, у цій справі ОСОБА_1 фактично просить суд встановити два юридичні факти: (1) перебування на утриманні рідного брат, (2) під час їхнього спільного проживання однією сім`єю.

4.8. Зважаючи на це, Міністерство оборони України вважає, що під час розгляду даної справи суд, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має врахувати вищезазначені висновки Верховного Суду, позицію Конституційного Суду України, а також положення Сімейного кодексу України», зміст яких свідчить про те, що ОСОБА_1 не надала належних, допустимих та достатніх доказів того, що проживала однією сім`єю із зниклим безвісти військовослужбовцем ОСОБА_3 .

Тому, вимогу ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні необхідно розглядати виключно крізь призму критеріїв, що встановлені у зазначеному законі.

Однак, ОСОБА_1 не долучила до своєї заяви належного документа, який би підтверджував те, що вона стала особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

Таким чином, заявниця не довела належними та допустими доказами того, що є непрацездатним членом сім`ї зниклого безвісти ОСОБА_3 і перебувала на його повному утриманні.

26 листопада 2024 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, через електронну систему «Електоронний суд» звернувся до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

09 січня 2025 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, через електронну систему «Електоронний суд» звернувся до суду з заявою про участі у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Заявником черезелектронну систему «Електоронний суд» подано заяву, щодо уточнення заявлених вимог, відповідно до якої просять суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та рідного брата, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 з 16 серпня 1996 року.

Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 17.01.2025 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі шляхом відправлення запиту, щодо надання інформації стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , чи перебував він у шлюбі, а також чи не містяться записи про нього, як батька в свідоцтвах про народження дітей.

На виконання витягу з протоколу судового засідання від 16.01.2025 року Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві повідомило, що за результатами проведеної перевірки, державна реєстрація шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Деснянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві не проводилась. За результатами проведеної перевірки, встановлено, що державна реєстрація народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Деснянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві не проводилась.

04 березня 2025 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, через електронну систему «Електоронний суд» надано додаткові пояснення.

Протягом судового розгляду справи заявник, представник заявника вимоги заяви підтримали в повному обсязі.

Представника заінтересованої особи - ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви.

Інші заінтересовані особи до судового розгляду справи не з`явились.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце реєстрації м. Київ Дарницький відділ ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про народження від 25.04.1989 року зроблено актовий запис №1332. Батьками зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце реєстрації м. Київ відділ ЗАГС Харківського РИК про що в книзі реєстрації актів про народження від 25.02.1989 року зроблено актовий запис №314. Батьками зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 .

За таких обставин Заявник та ОСОБА_3 являються рідними сестрою та братом.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управляння юстиції у місті Києві ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , про що 20 квітня 2019 року складено відповідний актовий запис №6718.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управляння юстиції у місті Києві ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_17 , про що 24 грудня 2019 року складено відповідний актовий запис №21323.

Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні №91672365 від 10.04.2023р., Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №91665961 від 10.04.2023р., виданими Деснянською в місті Києві РДА ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою з 16.08.1996 року.

Факт спільного проживання ОСОБА_3 та його рідної сестри ОСОБА_1 підтверджується копією заяви ОСОБА_1 на адресу органу, що утримує житловий фонд з підписами сусідів.

Відповідно до копії акту за місцем проживання від 07.08.2024року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

На праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить житлова квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2024р. №391848875.

07.10.2022 року ОСОБА_3 зник безвісти під час захисту Батьківщини, що підтверджується копією повідомлення про безвісти зниклого від 10.10.2022 року №4020 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після зникнення військовослужбовця ОСОБА_3 його сестра ОСОБА_1 вжила заходів, передбачених ст.18 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" для розшуку - звернулась до органу Національної поліції з заявою про зникнення особи, за результатами чого було відкрите кримінальне провадження №0002770 від 16.10.2022р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Сама заявниця визнана потерпілою у кримінальному провадженні та надала біологічний матеріал для можливої ідентифікаційної експертизи.

Крім того, заявниця з метою встановлення обставин зникнення брата, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.11.2022р. №834/5516.

Також заявниця звернулась до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою встановлення факту перебування в полоні. Доказом цього є копія листа Служби безпеки України від 28.02.2023р. №33/7-Т-1526в.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вжила заходів, передбачених ст.18 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" для розшуку - звернулась до органу Національної поліції з заявою про зникнення особи, за результатами чого було відкрите кримінальне провадження №0002770 від 16.10.2022р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Сама заявниця визнана потерпілою у кримінальному провадженні та надала біологічний матеріал для можливої ідентифікаційної експертизи.

Крім того, заявниця з метою встановлення обставин зникнення брата, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 18.11.2022р. №834/5516.

Також заявниця звернулась до Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою встановлення факту перебування в полоні. Доказом цього є копія листа Служби безпеки України від 28.02.2023р. №33/7-Т-1526в.

Згідно копії відповіді Деснянського відділу ДРАЦС у м. Києві від 29.06.2023р. № 1458/33.3-80 вбачається, про відсутність актового запису про шлюб та про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто, виходячи з аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-й.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що Закон № 2011-XII не містить визначення «член сім`ї», а тому судом касаційної інстанції була сформульована правова позиція, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за

особливих обставин", близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Відповідно до ч.6 ст.6 вказаного Закону, члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах

України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 46 Конституції України визначається, що громадяни мають право на

соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або

тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачається, що за військовослужбовцями, які вважаються безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зокрема прав, що передбачені ч.1-4 ст. 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" - право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме), інформацію про хід та результати розшуку в порядку, встановленому цим Законом, право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України, а саме отримання щомісячної грошової допомоги.

Відповідно до п.7 постанови КМУ від 30.11.2016р. №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Виходячи з вищенаведеного, вимога заявника про встановлення факту підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 293,315, 316 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її брата, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 з 15.04.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2025 року

Суддя: І.А. Галась