Справа № 215/5655/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Конопліної С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

06.09.2024 АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, в якому просить звернути стягнення на предмет застави автомобіль HONDA, модель ACCORD, 2007 року випуску, встановивши спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу з публічних торгів за ціною встановленої на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оцінюючої діяльності під час виконавчого провадження.

В обґрунтування позову вказує, що 06.04.2007 року між ПАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Урсоцбанк»), та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 032/29-099К.

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 37599,00 доларів США, зі сплатою 11,80 % річних. Відповідно до пункту 1.2 Договору кредиту кредит було надано на придбання автомобіля марки HONDA ACCORD 2006 року випуску, сірого кольору, згідно договору купівлі-продажу № 500 від 26 березня 2007 року, укладеного з СП ЗАТ «ДНІПРО МОТОР ІНВЕСТ». 06 квітня 2007 року між ПАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір застави № 032/02-099 3, відповідно до умов якого в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту було передано транспортний засіб HONDA ACCORD , легковий сєдан, рік випуску 2007, номер шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 05 квітня 2007 року. Відповідно до пункту 1.4. договору застави предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності серії НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 05.04.2007 року та договором купівлі-продажу № 500, укладеним 26.03.2007 року між заставодавцем та СП ЗАТ « Дніпро Мотор Інвест». У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у Боржника виникла заборгованість за кредитним договором у зв`язку з чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.11.2017 року у справі № 753/9328/17 було стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 62438,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 686 702,80 коп. 12.08.2022 року. Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

19.03.2024 року на адресу АТ «Сенс Банк» надійшла вимога про зняття обтяження, з якої Банк дізнався, що предмет застави було відчужено третій особі без відповідної згоди Заставодержателя. В Державний реєстр обтяжень рухомого майна 14.05.2014 року внесено відомості про заборону відчуження заставного автомобіля (Витяг № 44239196 від 19.05.2014 р.) та такі ж відомості було внесено 11.04.2007 року (Витяг 12040403 від 11.04.2007 року). Відповідний запис про обтяження було зроблено також і в техпаспорті. Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 23.07.2015 року було внесено запит про обтяження рухомого майна, обтяжувач АТ «Альфа Банк». При цьому, з Витягу з єдиного реєстру речових прав на рухоме майно вбачається запис про обтяження АТ «Альфа-Банк» був внесений в реєстр та в момент укладання договору купівлі-продажу автомобіля, що є предметом застави, відтак в силу положень закону зареєстроване обтяження зберігає свою силу для нового власника відповідача у справі ОСОБА_1 . Банк свою згоду на відчуження предмету застави не надавав, про відчуження Позивач дізнався 19.03.2024 року після отримання повідомлення вимоги від представника відповідача. Наявність не виконаних зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості.

15.01.2025 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення в яких вказала, що оскільки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна присутні відомості про обтяження Предмета застави та були наявні в момент відчуження предмету застави за відсутності згоди Заставодавця, Відповідач не є добросовісним набувачем вказаного автомобіля. Щодо пропуску позовної давності зазначила, що 19 березня 2024 року на адресу АТ «Сенс Банк» надійшла вимога про зняття обтяження, з якої Банк дізнався, що предмет застави було відчужено третій особі без відповідної згоди Заставодержателя та саме тоді Банк дізнався по порушення свого права та відчуження предмета іпотеки. Крім того, позовна давність не поширюється на вимоги власника або титульного володільця про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення і не поєднані із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК). Ці порушення носять триваючий характер. Власник має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися і розпоряджатися своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалось порушення його прав. Крім того не поширюється позовна давність на вимоги власника або титульного володільця про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення і не поєднані із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК). Ці порушення носять триваючий характер. Вважаємо, що заявлені витрати є не співмірними з розміром заявлених позовних вимог та складністю справи.

Стислий виклад заперечень відповідача.

27.11.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, в якому вона вказала, що вважає позовну заяву безпідставною, обставини, викладені в позові, недоведеними та такими, що не відповідають дійсності, тому позовні вимоги не визнає та вважає такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що не знає осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жодних угод з ними не укладав та особисто або через представників не зустрічався. Натомість, щодо предмету спору відповідач зазначає наступне, що 15.07.2016 року він уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу №911/10/8045/2016 між ним та ОСОБА_6 . Договір було оформлено та підписано сторонами в Сервісному центрі МВС №8045. Під час укладення договору був присутній ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ), який діяв за дорученням серії НАІ №510850, посвідченим 06.05.2016 року приватним нотаріусом Мартиненко І.Г. зазначена особа діяла від імені та на підставі власного волевиявлення продавця за Договором ОСОБА_6 . Під час укладення договору купівлі-продажу № 911/10/8045/2016 від 15.07.2016 р. був присутній адміністратор Сервісного центру МВС №8045 ОСОБА_8 , який своїм підписом посвідчив відповідність інформації, внесеної до договору, документам, які надані сторонами договору. З поміж іншого, пунктом 1.6 договору купівлі-продажу № 911/10/8045/2016 вказується, що автомобіль на момент укладення договору не заставлений. Надалі Відповідач володів та користувався автомобілем, який він набув у власність за Договором, а саме - HONDA ACCORD, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_5 (видано після реєстрації права власності за Відповідачем).

04.07.2023 року, при спробі відчужити вищезазначене майно в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в м. Києві, відповідач був повідомлений, що відповідні дії вчинити неможливо, зважаючи на обтяження, яке існує щодо цього майна, а саме - застава рухомого майна. Відповідно до відомостей, які були надані відповідачу, було зареєстровано обтяження рухомого майна (автомобілю) у вигляді застави, видавник ПАТ «Укрсоцбанк». Боржником є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , підстава договір застави серія та номер: 032/02-099з, від 06.04.2007 р., видавник: АТ «Укрсоцбанк». Також Відповідач дізнався, що обтяження вперше було зареєстровано у Хмельницькій філії ДП «Інформаційний центр», реєстратором Герасимчук Т.Ю. 19.05.2014р. за номером 14358120. Пізніше обтяження було змінено (продовжено) у Волинській філії ДП «Національні інформаційні системи», реєстратором Свентек Н.О. 17.05.2019 р. 15.08.2023 року представником позивача було направлено адвокатський запит до АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником АТ Укрсоцбанк, в якому повідомив, що ОСОБА_1 є власником HONDA ACCORD, номер об`єкта НОМЕР_1 та просив надати інформацію щодо договору застави, який було укладено між АТ Укрсоцбанк та ОСОБА_3 . Відповідь від 24.08.2023р. №34388-17.5-б/б на вищевказаний запит представником позивача була отримана, проте, враховуючи вимоги ЗУ «Про інформацію» та ЗУ «Про банки та банківську діяльність», АТ «Сенс Банк» не мав юридичних підстав та можливостей надати вичерпну відповідь на запитувану інформацію. Зважаючи на дану обставину є обґрунтована підстава вважати викладену у позовній заяві інформацію про те, що позивач дізнався про відчуження автомобіля без його згоди лише 19.03.2024 року такою, що не відповідає дійсності та створює штучні умови початку перебігу строку позовної давності.

Таким чином, РСЦ ГСЦ МВС, на момент укладення договору, не було повноважне проводити перевірку автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідач підкреслює, що також не був обізнаний про наявність такого обтяження та не міг про нього дізнатись, що зумовлено обмеженістю у доступі пересічних громадян до вищезазначеного реєстру. У прикінцевих положеннях Договору купівлі продажу також міститься інформація стосовно того, що адміністратор Сервісного центру МВС №8045 ОСОБА_8 своїм підписом посвідчив відповідність інформації, внесеної до договору що ще раз дає підстави вважати, що дії відповідача на момент укладення договору відповідали чинному законодавству і були вичерпними стосовно обачності та перевірки фактичних обставин щодо юридичної природи укладеного договору.

Окремо зауважує, що позивач у своїй позовній заяві вказує, що запис про обтяження був вказаний в техпаспорті (свідоцтві про реєстрацію) на автомобіль. Так, відповідно до пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, при переході права власності на транспортний засіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 - перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі зміни їх власників. Таким чином під час купівлі відповідачем автомобіля, оскільки він був вже третім його покупцем у техпаспорті були відсутні будь-які відмітки про існуючі обтяження. Відповідач, набуваючи у власність транспортний засіб, діяв добросовісно, що відповідає принципам цивільного законодавства та встановленим правовим позиціям. Відповідно до статті 388 ЦК України, особа, яка придбала майно за оплатним договором і не знала, а також не могла знати про права третіх осіб на нього, вважається добросовісним набувачем. Відповідач здійснив купівлю автомобіля відповідно до вимог чинного законодавства, використовуючи сервісний центр МВС, де була проведена перевірка документів на транспортний засіб, що підтверджено підписом адміністратора. Окрім цього, інформація про обтяження не була доступною в реєстрах у період укладення договору, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру МВС. Таким чином, Відповідач не лише дотримався стандартів правової обачності, а й діяв відповідно до закону, керуючись принципами добросовісності та довіри до дій уповноважених органів. Це надає підстави для визнання його права на захист як добросовісного набувача.

Крім того, оскільки Позивач звернувся з вимогою щодо стягнення заборгованості з боржника ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та рішення суду набрало законної сили 09.12.2017 року, то позовна давність щодо звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором від 06 квітня 2007 (та договором застави серія та номер: 032/02-099з, від 06.04.2007 р) згідно із звичайним перебігом мала закінчитись 09.12.2020 року. Однак під час пандемії COVID-19 в Україні строки позовної давності зупинялися один раз на підставі змін до законодавства. Це було закріплено у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень в Законі України №540-IX від 30.03.2020 (набрання чинності: 02.04.2020р.) згідно якого було зупинено процесуальні строки та строки позовної давності на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Зміни внесено до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, передбачалося, що строк позовної давності не спливає на час карантину. Законом України №1021-IX від 01.12.2020 (дата набрання чинності: 16.12.2020р.) виключено положення про зупинення строків позовної давності на період карантину. Отже, строки позовної давності були зупинені з 02 квітня 2020 року до 16 грудня 2020 року (всього 259 днів). Цей період додається до кінцевої дати строку позовної давності 09.12.2020 року і визначаємо , що строк позовної давності щодо звернення стягнення на предмет застави сплив 25 серпня 2021 року. Тому просить в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача витрати на правову допомогу, понесені відповідачем.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання представник позивача Ременюк Т.О. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності їх представника, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні 26.02.2025 просила відмовити в задоволенні позову та 19.03.2025 надіслала заяву в якій вказала, що відповідач вважає себе добросовісним набувачем та просила проводити розгляд справи без її участі.

Процесуальні дії у справі.

26.09.2024 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 09-30 год. 18.11.2024, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11-30 год. 26.02.2025.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.03.2007 між СП ЗАТ «ДНІПРО МОТОР ІНВЕСТ» (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №500, згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю в обговорений термін один новий автомобіль HONDA ACCORD 4D CL9686J, тип KG, а покупець зобов`язується оплатити й прийняти його на умовах Договору (а.с. 10-11, 12, 13-14).

06.04.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту №032/29-099К на купівлю автотранспортних засобів, згідно якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 37599 дол. США зі сплатою 11,80 % річних з певним порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.04.2014. Згідно п. 1.2, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки HONDA ACCORD 2006 року випуску, сірого кольору, також 13.08.2009 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту від 06.04.2007, якою сторони погодили суму грошових коштів в розмірі 39762,72 дол. США з кінцевим терміном погашення суми заборгованості до 05.04.2016 та 29.03.2010 Додаткову угоду до Договору кредиту від 06.04.2007, якою сторони підтвердили, що залишок заборгованості складає 31249,60 дол. США (а.с. 23-25, 26-27, 28-29).

При цьому, 06.04.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець), який є майновим поручителем ОСОБА_2 було укладено Договір застави №032/02-099З, згідно якого заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №032/02-099К від 06.04.2007, транспортний засіб марки HONDA моделі ACCORD, легковий седан, рік випуску 2007 (предмет застави). Заставна вартість предмету застави за згодою сторін становить 168950 грн., що становить 37019,80 дол. США. Відповідно до п. 1.3. Договору, суть та розмір забезпечених заставою зобов`язань: виконання заставодавцем перед заставодержателем. Згідно п. 1.4. предмет застави належить заставодавцю на правах власності. В п. 1.7. Договору вказано, що в разі невиконання заставодавцем зобов`язань за Договором кредиту заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами. Згідно п. 3.2, право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за Договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених статтями 28 і 29 ЗУ «Про заставу. Також, згідно п. 1.10. передача предмету застави у володіння, користування та розпорядження іншим особам без письмової згоди заставодержателя забороняється. Крім того, між сторонами було укладено 13.08.2009 договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007, яким вони погодили повернення кредиту в сумі 39762,72 дол. США в строк до 05.04.2016, та 29.03.2010 Договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007 (а.с. 15-16, 18, 19).

Крім того, до договору застави додано письмову заяву ОСОБА_2 , в якій вона не заперечує щодо укладення вказаного договору (а.с. 17).

Відповідно до долученого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 05.04.2007, ТЗ HONDA ACCORD, 2006 року випуску, об?єм двигуна 2354 см3, vin номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 , в особливих відмітка вказано:кредит АКБ «УКРСОЦБАНК» (а.с. 9).

До матеріалів справи позивачем додано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.12.2023, згідно якого обтяжувачем АТ «Альфа-Банк» зареєстроване приватне обтяження, а саме боржнику ОСОБА_2 заборонено відчужувати цінні папери в кількості 5470 шт., які емітовані у без документарній формі, номінальною вартістю 57,92 грн., загальною вартістю 316822,40 грн., на підставі Договору застави №032.02.-04/76 від 20.02.2008 (а.с. 31).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №92614965 від 23.07.2024, на підставі договору застави №032/29-099К від 20.02.2008 відбулась зміна обтяження (а.с. 31 зворот).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №12040403 від 11.04.2007, боржнику ОСОБА_3 заборонено відчужувати транспортний засіб HONDA ACCORD на підставі Договору застави майна 032/02-099З від 06.04.2007, обтяжував АКБ «Укрсоцбанк» (а.с. 38).

Також, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №44239196 від 19.05.2014, ОСОБА_3 заборонено відчужувати транспортний засіб HONDA ACCORD на підставі Договору застави майна 032/02-099З від 06.04.2007, обтяжувачем є ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 49).

Відповідно до статуту, а саме п.п. 2.а, 2, 1 п. 1.2, АТ «СЕНС БАНК» №23494714 від 12.09.2022, АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «УКРСОЦБАНК» на підставі передавального акту, яке змінювало назву на АКБСР «Укрсоцбанк» (а.с. 40-42).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.11.2017 по справі №753/9328/17 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 032/29-099К від 06.04.2007 р. у розмірі 62438,33 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 686 702 грн. 80 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі по 12718,69 грн. з кожного (а.с.45-46).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13.10.2021 по справі №753/19532/21 заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу у цивільній справі задоволено, замінено стягувача у цивільній справі № 753/9328/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/9328/17 (а.с. 46 зворот- 48).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №84888853 від 04.07.2023, ОСОБА_3 заборонено відчужувати транспортний засіб HONDA ACCORD на підставі Договору застави майна 032/02-099З від 06.04.2007, зі строком виконання до 05.04.2016, обтяжувачем є АТ «Альфа-Банк», та зміни було внесено19.05.2019 (а.с. 125).

10.07.2024 АТ «Сенс Банк» звернулося до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання (а.с. 34, 35, 36).

Відповідачем до матеріалів справи додано Договір купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, виданого Територіальним сервісним центром 8045 РСЦ МВС в м. Києві, згідно якого ОСОБА_9 , на підставі власного волевиявлення ОСОБА_10 зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 транспортний засіб HONDA ACCORD 2006 року випуску, який зареєстрований за продавцем 04.05.2016 підрозділом МВС Центр 8045, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_8 . Відповідно до п. 1.6. договору, продавець підтверджує, що зазначений автомобіль на момент укладання договору нікому іншому не проданий, не подарований, як внесок до статутного фонду не переданий, не відчужений інший способом, не є предметом спадкового договору, не заставлений під податковою заставою, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прихованих недоліків не має, дублікат правовстановлюючого документа на транспортний засіб він не одержав (а.с. 114-115).

Також додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 03.06.2023, згідно якого ТЗ HONDA ACCORD, 2006 року випуску, об?єм двигуна 2354 см3, vin номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 , в особливих відмітках вказано: загальний легковий седан (а.с. 157).

З відповіді головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві №31/26-559аз від 28.08.2023, вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб HONDA ACCORD, 2006 року випуску, об?єм двигуна 2354 см3, vin номер НОМЕР_1 , 05.04.2007 був зареєстрований (реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації в розстрочку, КРЕДИТ АКБ «УКРСОЦБАНК») за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку № ЄГTI428136 від 04.04.2007, ВМД № 100000011/6/617589 від 18.10.2006.

04.05.2016 вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №152/05/8045/2016 від 04.05.2016. 06.05.2016 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку ОСОБА_6 для реалізації. 15.07.2016 вказаний транспортний засіб був зареєстрований в ТСЦ 8045 РСЦ МВС в м. Києві за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, видано номерний знак НОМЕР_5 .

Відповідно до пункту 15 та 41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 (у редакції, що діяла на час здійснення перереєстрації 15.07.2016), установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби проводяться уповноваженими особами сервісного центру MBC. Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. 20.10.2016 набула чинності постанова КМУ від 05.10.2016 № 687 «Про внесення змін до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», якою внесено зміни до п. 15 Постанови № 1388 та замінено в останньому реченні абзацу першого словами « автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиним державним демографічним реєстром», та доповнено цей пункт новими абзацами такого змісту: «Після проведення перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуженням проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні». Тобто, під час проведення 15.07.2016 реєстраційної операції з перереєстрації вказаного транспортного засобу HONDA ACCORD, ТСЦ 8045 РСЦ МВС в м. Києві здійснювалися перевірки відомостей в тому обсязі, що був визначений Порядком №1388. Перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна почала проводиться після внесення відповідних змін до Порядку №1388 та надання доступу адміністраторам до цього реєстру. Надати копії документів, що стали підставою для здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу у 2016 році не вбачається можливим, оскільки такі документи знищені за закінченням строку їх зберігання, який складає 3 (три) роки (наказ МВС України від 10.01.2014 №5/дск) (а.с. 122-123).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи вимоги позивача про звернення стягнення на належний відповідачу ОСОБА_1 автомобіль, який 06.04.2007 року був переданий у заставу в забезпечення виконання умов кредитного договору укладеного з ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Як вбачається з договору застави від 06 квітня 2007 року № 032/02-099 З, що пунктами 6.1., 6.2. закріплено третейське застереження такого змісту: всі спори, непорозуміння, які можуть виникнути у зв`язку з укладенням та виконанням положень цього Договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись статтею 5 Закону «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В. М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз О. А. або ОСОБА_11 у порядку черговості.

Статтею 1 Закону України «Про третейські суди» визначено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про третейські суди» завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно до частини першої статті 7, частини шостої статті 8 Закону України «Про третейські суди» в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc). Порядок утворення третейського суду для вирішення конкретного спору визначається третейською угодою, умови якої не можуть суперечити положенням цього Закону.

За змістом частин першої, четвертої, шостої статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, у якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008, ухваленого у справі №1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) підтверджено, що практика звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірною, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України «Про третейські суди», є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Наявність дійсного третейського застереження та обов`язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, не є обмеженням прав сторони на судовий захист, гарантованого статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України. Водночас, норми Закону України «Про третейські суди» гарантують, у даному випадку, учасникам цивільних відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення цивільного спору альтернативним шляхом (аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду у від 21 грудня 2018 року у справі № 913/17/18).

Разом з тим, АТ «Сенс банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави, який не є стороною договору застави від 06 квітня 2007 року № 032/02-099 З, тому на нього не поширюється передбачене пунктами 6.1., 6.2. договору третейське застереження, що також узгоджується з висновками викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2024 по справі № 755/20850/21 (провадження № 61-6910св24).

Судом встановлено, що 06.04.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець), який є майновим поручителем ОСОБА_2 , було укладено Договір застави №032/02-099З, згідно якого заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №032/02-099К від 06.04.2007, транспортний засіб марки HONDA моделі ACCORD, легковий седан, рік випуску 2007 (предмет застави). Заставна вартість предмету застави за згодою сторін становить 168950 грн., що становить 37019,80 дол. США. Відповідно до п. 1.3. Договору, суть та розмір забезпечених заставою зобов`язань: виконання заставодавцем перед заставодержателем. Згідно п. 1.4. предмет застави належить заставодавцю на правах власності. В п. 1.7. Договору вказано, що в разі невиконання заставодавцем зобов`язань за Договором кредиту заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами.Згідно п. 3.2, право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за Договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених статтями 28 і 29 ЗУ «Про заставу. Також, згідно п. 1.10. передача предмету застави у володіння, користування та розпорядження іншим особам без письмової згоди заставодержателя забороняється. Крім того, між сторонами було укладено 13.08.2009 договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007, яким вони погодили повернення кредиту в сумі 39762,72 дол. США в строк до 05.04.2016, та 29.03.2010 Договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007 (а.с. 15-16, 18, 19).

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 6 тієї ж статті Закону України «Про заставу», встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Проаналізувавши вищевикладені норми права та матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити, що позивачем до позову не надано жодного доказу на підтвердження невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Так, до матеріалів справи додано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.11.2017 по справі №753/9328/17, яким задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 032/29-099К від 06.04.2007 (а.с.45-46).

Також, в позові представник вказувала, що наявність не виконаних зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №753/9328/17, при цьому, що ухвалою суду Дарницького районного суду міста Києва від 13.10.2021 по справі було замінено стягувача на правонаступника АТ «Альфа-Банк» та було поновлено строк для пред`явлення виконавчого документа (а.с.46 зворот-48), не долучено розрахунку заборгованості.

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження наявності не сплаченої заборгованості та на підтвердження підстав для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, позивачем не було залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які безпосередньо є сторонами договору застави та кредитного договору, саме які і отримували грошові кошти на придбання автотранспортного засобу та які ним розпорядилися.

Щодо посилань представника позивача з приводу перереєстрації транспортного засобу, що є предметом застави, без відповідної згоди Заставодержателя слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу , якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Також у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом застави.

Окрім того, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», передбачено що, у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Як вбачається з позовної заяви, представник вказувала, що перереєстрація транспортного засобу відбулась без відповідної згоди Заставодержателя, при цьому в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та технічному паспорті малися відомості про обтяження предмета застави тому, відповідач не є добросовісним набувачем вказаного автомобіля.

В такому випадку слід зазначити, що з долученого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 05.04.2007, на ТЗ HONDA ACCORD, 2006 року випуску, з об?ємом двигуна НОМЕР_10 , vin номером НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , вбачається, що в особливих відмітках вказано: кредит АКБ «УКРСОЦБАНК» (а.с. 9).

При цьому з відповіді головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві №31/26-559аз від 28.08.2023, вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб HONDA ACCORD, 2006 року випуску, об?єм двигуна 2354 см3, vin номер НОМЕР_1 , 05.04.2007 був зареєстрований (реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації в розстрочку, КРЕДИТ АКБ «УКРСОЦБАНК») за ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку № ЄГTI428136 від 04.04.2007, ВМД № 100000011/6/617589 від 18.10.2006.

04.05.2016 вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_3 на ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №152/05/8045/2016 від 04.05.2016. 06.05.2016 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку ОСОБА_6 для реалізації. 15.07.2016 вказаний транспортний засіб був зареєстрований в ТСЦ 8045 РСЦ МВС в м. Києві за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, видано номерний знак НОМЕР_5 . Надати копії документів, що стали підставою для здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу у 2016 році не вбачається можливим, оскільки такі документи знищені за закінченням строку їх зберігання, який складає 3 (три) роки (наказ МВС України від 10.01.2014 №5/дск) (а.с. 122-123).

Так, згідно пункту 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 (у редакції, що діяла на час здійснення перереєстрації 15.07.2016), установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Згідно п. 41 вказаного Порядку, забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Також, забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок.

Далі, 20.10.2016 набула чинності постанова КМУ від 05.10.2016 № 687 «Про внесення змін до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», якою внесено зміни до п. 15 Постанови № 1388 та замінено в останньому реченні абзацу першого словами «Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою

даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних

Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про

обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна

та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують

громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за

Єдиним державним демографічним реєстром проводяться уповноваженими

особами сервісного центру МВС», та доповнено цей пункт новими абзацами такого змісту: «Після проведення перевірок на заяві власника транспортного

засобу робиться запис щодо наявності або відсутності відомостей

про розшук, арешт, заборону на зняття з обліку та/або

перереєстрацію, відомостей про обмеження відчуження в Державному

реєстрі обтяжень рухомого майна, що засвідчується підписом

уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища,

імені, по батькові і дати. У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуженням проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні».

Тобто, під час проведення 15.07.2016 перереєстрації транспортного засобу HONDA ACCORD, ТСЦ 8045 РСЦ МВС в м. Києві здійснювалися перевірки відомостей в тому обсязі, що був визначений Порядком №1388. Перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна почала проводитися після внесення відповідних змін від 20.10.2016 до Порядку №1388.

При цьому, як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 03.06.2023, на ТЗ HONDA ACCORD, 2006 року випуску, об?єм двигуна 2354 см3, vin номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , в особливих відмітках вказано: загальний легковий седан (а.с. 157).

Тобто посилання представника позивача на те, що у технічному паспорті містилися відомості про наявність обтяження та ОСОБА_1 було відомо про це не заслуговують на увагу, та спростовуються проаналізованими судом доказами.

Крім того, до матеріалів справи додано Договір купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, виданий Територіальним сервісним центром 8045 РСЦ МВС в м. Києві, згідно якого ОСОБА_9 , на підставі власного волевиявлення ОСОБА_10 зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 транспортний засіб HONDA ACCORD 2006 року випуску, який зареєстрований за продавцем 04.05.2016 підрозділом МВС Центр 8045, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії НОМЕР_8 . Відповідно до п. 1.6. договору, продавець підтверджує, що зазначений автомобіль на момент укладання договору нікому іншому не проданий, не подарований, як внесок до статутного фонду не переданий, не відчужений інший способом, не є предметом спадкового договору, не заставлений під податковою заставою, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прихованих недоліків не має, дублікат правовстановлюючого документа на транспортний засіб він не одержав (а.с. 114-115).

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2024 року у справі № 520/8065/19(провадження № 14-150цс23) та у справі № 496/1059/18 (провадження № 14-209цс21), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18) виснувала, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту порушеного права можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод у користуванні чи розпорядженні майном. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, провадження № 14-181цс18), до якого, відповідно до пункту 96 зазначеної постанови Великої Палати Верховного суду позовна давність не застосовується.

Позов власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України) є негаторним.

Відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З аналізу вказаних вимог закону слідує, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) зроблено висновок, що: «можливість витребування майна власником, який не виявляв волі на вибуття цього майна з його володіння, передбачена законом як у випадку, коли кінцевий набувач є недобросовісним, так і у випадку, коли такий набувач є добросовісним. Однак для того, щоб захід втручання у право мирного володіння майном узгоджувався з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мало встановити лише те, що набуття майна не відповідало певним вимогам закону. У кожному такому випадку слід також встановити, чи є легітимна мета відповідного втручання, яка випливає, зокрема, зі змісту абзацу другого вказаної статті, а також, чи є втручання у право мирного володіння майном за обставин конкретної справи пропорційним відповідній меті».

При цьому, слід звернути увагу на те, що згідно п. 1.4. Договору застави №032/02-099З від 06.04.2007, укладеного в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №032/02-099К від 06.04.2007, транспортний засіб марки HONDA моделі ACCORD, легковий седан, рік випуску 2007 (предмет застави) належить заставодавцю на праві власності (а.с. 15-16).

Так, предмет застави було відчужено без згоди Заставодержателя в порушення вказаного Договору застави, проте вказаним договором передбачено, що предмет застави належить заставодавцю, тобто ОСОБА_3 на праві власності, тому посилання представника позивача на те, що даний позов є негаторним не заслуговують на увагу та спростовуються проаналізованими судом доказами.

Крім того, спірний транспортний засіб HONDA ACCORD 2006 року випуску за Договором купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, ОСОБА_1 було відчужено ОСОБА_10 , та в п. 1.6. вказаного договору зазначено, що продавець підтверджує, що зазначений автомобіль на момент укладання договору нікому іншому не проданий, не подарований, як внесок до статутного фонду не переданий, не відчужений інший способом, не є предметом спадкового договору, не заставлений під податковою заставою, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прихованих недоліків не має, дублікат правовстановлюючого документа на транспортний засіб він не одержав (а.с. 114-115).

Отже, право власності дійсно є непорушним, але для застосування віндикації принципове значення, крім підтвердження такого права власності, має і встановлення особи, яка протиправно, тобто без будь-яких правових підстав, фактично володіє витребуваною річчю, бо саме вона має відповідати за позовом, виконувати рішення суду в разі його задоволення, й нести негативні наслідки порушення прав позивача.

Таким чином, проаналізувавши діючі норми права та надані докази, суд вважає, що АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду не будучи власником спірного рухомого майна, та не будучи володільцем майна, а в свою чергу ОСОБА_1 є кінцевим та добросовісним набувачем рухомого майна, адже позивачем не було доведено належними та достатніми доказами протиправність дій відповідача при отриманні даного ТЗ у власність.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, як вже зазначалось раніше, 06.04.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту №032/29-099К на купівлю автотранспортних засобів, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 05.04.2014, а також 13.08.2009 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту від 06.04.2007, якою сторони погодили суму грошових коштів в розмірі 39762,72 дол. США з кінцевим терміном погашення суми заборгованості до 05.04.2016 та 29.03.2010 Додаткову угоду до Договору кредиту від 06.04.2007, якою сторони підтвердили, що залишок заборгованості складає 31249,60 дол. США (а.с. 23-25, 26-27, 28-29).

06.04.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» (заставодержатель) та ОСОБА_3 (заставодавець), який є майновим поручителем ОСОБА_2 було укладено Договір застави №032/02-099З, у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №032/02-099К від 06.04.2007. Крім того, між сторонами було укладено 13.08.2009 договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007, яким вони погодили повернення кредиту в сумі 39762,72 дол. США в строк до 05.04.2016, та 29.03.2010 Договір про внесення змін до Договору застави від 06.04.2007 (а.с. 15-16, 18, 19).

Так, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.11.2017, яке набрало законної сили 22.01.2018, по справі №753/9328/17 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 032/29-099К від 06.04.2007 (а.с.45-46).

Судом встановлено, що строк кредитування за кредитним договором №032/29-099К від 06.04.2007 закінчився 05.04.2016 року, при цьому з даним позовом до суду АТ «СЕНС БАНК» (який є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «УКРСОЦБАНК», яке змінювало назву на АКБСР «Укрсоцбанк») звернувся 06.09.2024 року.

В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Репецька Є.М. заявила клопотання про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Позивач вказує, що про порушення своїх прав він дізнався лише 19.03.2024, коли встановив, що без його згоди переданий у заставу автомобіль був переоформлений із заставодавця на інших осіб та востаннє на відповідача ОСОБА_1 .

Суд не може погодитись з тим, що позивач міг дізнатись про порушення своїх прав на звернення стягнення на предмет застави лише в березні 2024 року, адже відповідачем до матеріалів справи додано Договір купівлі-продажу №911/10/8045/2016 від 15.07.2016, за яким ОСОБА_10 передав у власність ОСОБА_1 транспортний засіб HONDA ACCORD 2006 року випуску, який був зареєстрований за ним 04.05.2016 (а.с. 114-115).

Тобто враховуючи викладені обставини, відчуження спірного транспортного засобу HONDA ACCORD вперше відбулось 04.05.2016 року, а вдруге 15.07.2016, тобто до прийняття рішення Дарницьким районним судом міста Києва від 30.11.2017, яке набрало законної сили 22.01.2018, по справі №753/9328/17.

Так, як вказано вище, застава є способом забезпечення виконання основного зобов`язання, а в даному випадку зобов`язання з повернення кредиту.

Тому порушенням прав заставодержателя на отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави є саме порушення виконання основного зобов`язання, а не те, що заставодержатель дізнався про відчуження без його згоди предмету застави (способом захисту якого є можливість визнання відповідних правочинів щодо відчуження недійсними).

Внаслідок цього про порушення своїх прав на звернення стягнення на предмет застави заставодержатель міг та повинен був дізнатись після спливу строку виконання основного зобов`язання (строку кредитування, кінцевого строку повернення кредиту) при наявності на цей момент непогашеної заборгованості, оскільки в цей момент заставодержатель набув право на звернення стягнення на предмет застави, а не задовго після цього, коли заставодержатель дізнався про відчуження предмету застави, оскільки звернення стягнення на заставлене майно пов`язується не з продажем заставленого майна іншій особі без дозволу заставодержателя, а саме з невиконанням основного зобов`язання, яке забезпечене заставою.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду №444/9519/12 від 28.03.2018 року поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Тому строк позовної давності відраховується не від строку дії договору, а від строку виконання зобов`язання (строку кредитування).

При цьому, звернення ПАТ «УКРСОЦБАНК» у 2017 році до суду з позовом про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором на перебіг строку позовної давності до вимог про звернення стягнення на предмет застави жодним чином не впливає, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду №755/13805/16-ц від 14.06.2023 року Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему, пов`язану із застосуванням позовної давності до основної та додаткової вимог, вважає, що переривання позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при зверненні 06.09.2024 року до суду з цим позовом АТ «Сенс Банк» пропустив строк позовної давності. В свою чергу, бездіяльність АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого був ПАТ «Укрсоцбанк») протягом 5 років не може бути тією обставиною, яка свідчить, що банк раніше не міг дізнатися про відчуження спірного транспортного засобу (предмета застави). При належному контролі виконання позивачем у примусовому порядку кредитного договору, останній міг дізнатися про порушення свого права, а саме відчуження спірного транспортного засобу ще у травні 2016 року.

Викладені обставини узгоджуються з висновком викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.06.2024 справа № 468/161/23-ц (провадження № 61-4402св24)

Виходячи із практики ЄСПЛ, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ та є джерелом права, суд не вбачає підстав для надання відповіді на кожен аргумент сторін по справі. Так, згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною у п. 58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 року «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя».

Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи, що даний позов не є негаторним, тому суд вважає, що позивач звернувся із пропуском строку позовної давності, крім того, відповідач є добросовісним набувачем рухомого майна, яке отримав у власність на відповідних правових підставах, наявність зареєстрованого обтяження на ТЗ в даному випадку не дає підстав для звернення стягнення на таке майно, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який був сплачений при зверненні до суду не відшкодовується.

Судом не вирішується питання щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі ЗУ «Про заставу», ст.ст. 256, 257, 261, 267, 316, 319, 321, 328, 388, 546, 572, 589, 592 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 16, 43, 49, 80, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 19 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: