Справа №607/2932/25
пр № 2/464/1203/25
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

18 березня 2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача грошових коштів.

Таким чином, позивачем у позові заявлено вимогу майнового характеру.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву направлено до Сихівського районного суду м.Львова за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Горбань О.Ю.

Перевіривши матеріали позовної заяви та долучені до неї документи, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України з огляду на таке.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2025 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня 3028 грн.

Отже, за подання даного позову до суду, позивачу слід сплатити судовий збір за позовною вимогою майнового характеру в розмірі 1211,20 грн.

Позивач, покликаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», вважає, що він звільнений від сплати судового збору.

З огляду на наведене, суддя зауважує, що відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-ХІІ споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі N° 638/6060/18 (провадження № 61- 2657св/19) зверталась увага, що для застосування ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в його користь 275 доларів США в зв`язку із невиконанням договору доручення №1601/21 від 16.01.2020 за умовами якого відповідач, як Повірений, зобов`язався від імені і за рахунок позивача, як Довірителя, здійснити дії щодо надання візової підтримки в порядку та на умовах, визначених у вказаному договорі.

До правовідносин, що виникли між сторонами за вищевказаним договором доручення, зокрема правовідносин які виникли між довірителем та повіреним, не застосовуються положення закону України «Про захист прав споживачів», зокрема положення ч.3 ст. 22 вказаного Закону, а тому на них не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність за його зареєстрованим місцем проживання.

Тому доводи позивача про звільнення його від сплати судового збору з покликанням на Закон України "Про захист прав споживачів" є помилковими. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заяви буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Отже, згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме подати документи про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк у 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, а саме подати документи про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку неусунення ним недоліків позовної заяви, яку залишено без руху у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 18 березня 2025 року.

Суддя О.Ю.Горбань