Справа № 144/1458/24
Провадження № 22-ц/801/693/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Магдяк Н. І.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуСправа № 144/1458/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Теплицька селищна рада,

тертя особа без самостійних вимог Дванадцята Київська державна нотаріальна контора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Магдяк Н. І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Дванадцятої Київської державної нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Теплицької селищної ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Дванадцятої Київської державної нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме на цегляний двохквартирний житловий будинок, сарай та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначав, що спірне майно належало його батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 , однак вона не встигла оформити свої спадкові права до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, сарай та земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 . Третьою особою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , однак 13 вересня 2024 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повідомлялося, що спадкова справа №1051/1996, що стосувалася майна батька, була втрачена внаслідок пожежі у Київському державному нотаріальному архіві, який повідомив про неможливість надання копії спадкової справи та про відсутність інформації про видачу свідоцтва про право на спадщину в Спадковому реєстрі. В результаті пожежі спадкова справа №1051/1996 втрачена, що стало підставою для відмови у видачі свідоцтва. 16 вересня 2024 року він отримав від КП «Гайсинського міжнародного бюро технічної інвентаризації» відповідь, що згідно їхнього архіву право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрована та інвентарна справа не виготовлялася. Щодо юридичних підстав позову, то позивач посилається на статті 41, 55 Конституції України, статті 1216, 1261, 1297, 1309 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про нотаріат», ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. В позовних вимогах ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на спадкове майно житловий будинок, сарай та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору відновити документи на право спадщини або видати нові, що підтверджують право на спадкове майно; зобов`язати Теплицьку селищну раду провести реєстрацію спадкового майна на його ім`я та видати документи, що підтверджують право власності.

Рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 78 ЦПК України та взяв до уваги докази належності батькові спірного будинку; не врахував, що втрата державними органами архівних документів не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року у повній мірі вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що не містять доказів того, що спадкодавець ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником спадкового майна за адресою: АДРЕСА_2 , це майно не могло входити до спадкового майна, прийнятого після його смерті дружиною ОСОБА_3 , тому суд дійшов висновку про те, що спірне майно: житловий будинок, сарай, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , не можуть входити до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 , та відповідно ОСОБА_3 . Твердження позивача ОСОБА_1 базуються на усних свідченнях. Позивачем не надано будь-яких документів, на підставі яких можливо встановити склад спадкового майна (технічний паспорт на будинок, креслення, фотокартки, свідоцтво про право власності тощо), що залишилось після смерті спадкодавців, та які б підтверджували їх право власності.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком та вважає його передчасним, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що гідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2024 року Цифровим офісом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 27 червня 1959 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис №1587. В його свідоцтві про народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 27 серпня 1951 року Уманським бюро ЗАГС Київської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Умань Київської області, його батьками записані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 21 серпня 1956 року Октябрським бюро ЗАГС м. Києва, 21 серпня 1956 року в м. Київ укладений шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ помер батько позивача ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 лютого 1996 року зроблено запис №510 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва та видане свідоцтво про смерть (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 18 грудня 2023 року зроблено запис №21638 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та видане свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 (а.с. 19).

06 червня 2024 року Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №644/2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77236083 (а.с.12).

Постановою Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 13 вересня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з втратою оригінала спадкової справи №1051/1996 після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можливості вчинити будь-яку нотаріальну дію, та в зв`язку з відсутністю складу спадкового майна та реєстрації права власності на житловий будинок за померлою особою ОСОБА_2 (а.с. 9).

Аналіз змісту зазначеної постанови свідчить про те, що підставою у відмові про видачу свідоцтва про право на спадщину стали не тільки втрата спадкової справи, а й відсутність складу спадкового майна та реєстрації права власності на спірне майно за ОСОБА_2 .

Згідно архівної довідки №2849/01-17 від 23 серпня 2024 року Київського державного нотаріального архіву Міністерства юстиції України, розглянувши запит від 05.08.2023 року щодо надання копії спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Київський державний нотаріальний архів повідомив, що 27.06.2020 року у приміщенні Київського державного нотаріального архіву сталася пожежа, внаслідок якої відбулося пошкодження та втрата частини нотаріального фонду Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори за 1991-2004 роки (а.с .10).

Згідно з витягу з рішення 20 сесії 8 скликання від 17 червня 2022 року №861 Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області «Про перейменування вулиць та провулків населених пунктів Теплицької територіальної громади» вирішено перейменувати вулиці та провулки на території Теплицької територіальної громади, Гайсинського району, Вінницької області, без зміни нумерації будівель, згідно з переліком, що додається (а.с.13, 14). В копіях інших доданих рішень Теплицької селищної ради про перейменування відсутні назви вулиць «Пеньки», «Радянської армії», «Українська».

У відповіді ОСОБА_6 за №1636 від 01.08.2024, Теплицька селищна рада на лист зареєстрований 26.07.2024 повідомила, що за непідтвердженими документальними даними, зі слів старожилів, куток (місцевість), де зараз знаходяться АДРЕСА_3 та частково Шевченка, ОСОБА_7 називався Пеньки. У 1956 році, піся того, як вдругек ОСОБА_8 став районним центром було найменованог вулиці в населеному пунктів. Як повідомлялося у попередніх листах погосподарські книги із 1953 року не велися, тому неможливо підтвердити місце розташування запитуваного будинку (а.с. 63).

Теплицька селищна рада на звернення ОСОБА_9 №18-Т-4732-7 від 20.08.2024 р. за реєстраційним номером ТУ-17678563 від 16.08.2024 року на отримання довідки про перейменування вулиці та зміну нумерації будинків надала відповідь №1858 від 02.09.2023 року та повідомила, що в архівних документах, що зберігаються в Теплицькій селищній раді відсутня інформація про «Пеньки» як офіційну назву вулиці в селищі Теплик. Крім того, в погосподарських книгах з 1947 по 1954 роки, які перебувають на збереженні у селищній раді, відсутні назви вулиць та номери будинків. Тому надати інформацію про запитуваний будинок за адресою АДРЕСА_4 виконавчий комітет Теплицької селищної ради немає змоги (а.с.17).

Теплицька селищна рада на звернення ОСОБА_9 №18-Т-4735-7 від 20.08.2024 р. за реєстраційним номером ТУ-17678762 від 16.08.2024 року на отримання довідки про перейменування вулиці та зміну нумерації будинків надала відповідь №1860 від 02.09.2023 року та повідомила, що відповідно до Закону Украпїни «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборони пропаганди їхньої символіки» рішенням виконкому Теплицької селищної ради народних депутатів Вінницької області від 31 липня 1996 року перейменовано вулицю Радянської армії на вулицю Українська (а.с. 13,14).

Теплицька селищна рада на публічний запит ОСОБА_9 на отримання публічної інформації від 22.08.2024 р. за реєстраційним номером 3358 надала відповідь №1861 від 02.09.2023 року та повідомила, що в архівних документах, що зберігаються в Теплицькій селищній раді відсутня інформація, яка підтверджує зміну назви вулиці «Пеньки» на вулицю Радянської Армії, а також причини та дату зміни номера будинку АДРЕСА_5 . Інформація з погосподарських книг не має відкритого доступу. Дані погосподарських книг містять особисту інформацію, яка захищена законами про конфіденційність. Доступ до таких даних обмежений і надається уповноваженим особам або за спеціальним запитом (а.с.18).

Відповідачем до відзиву на позов та позивачем до відповіді на відзив надано копію рішення Джулинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 1951 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про виселення з будинку та за зустрічним позовом на суму 1942 рублів, яким задоволено позов, визнано будинок та сарай по АДРЕСА_4 (номер нечіткий) в селищі Теплик власністю ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 61-62). Долучений договір про здачу майна в оренду чіткої адреси не містить (а.с. 57).

З витребуваних судом доказів, а саме матеріалів інвентарних справ, отриманих з комунального підприємства «Гайсинське міжнародне бюро технічної інвентаризації, за №2093 (селище Теплик, вулиця Українська, 4), за №690 (селище Теплик, вулиця Українська, 8), за №694 (селище Теплик, вулиця Українська, 13) (а. с. 132-153) та з наданих до відповіді на відзив позивачем витягів з Державних реєстрів (а.с. 92-106) вбачається, що спадкодавці ОСОБА_2 та відповідно ОСОБА_3 не були власниками вказаного майна. Майно, за зазначеними адресами, зареєстроване за іншими особами.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім цього, слід врахувати , що згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Джулинського районного суду Вінницької області від 20 вересня 1951 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про виселення з будинку та за зустрічним позовом на суму 1942 рублів, яким задоволено позов, визнано будинок та сарай по АДРЕСА_4 (номер нечіткий) в селищі Теплик власністю Василя Степановича, ОСОБА_12 (а.с. 61-62).

З вказаного рішення вбачається, що за рішенням суду спірний будинок взнано спільною власністю ОСОБА_11 , ОСОБА_12 Турковських. Однак до ОСОБА_13 або її правонаступників позивачем вимоги не заявлено.

Крім того позивач, заявляв клопотання про витребування інвентаризаційних справ, №2093 (селище Теплик, вулиця Українська, 4), за №690 (селище Теплик, вулиця Українська, 8), за №694 (селище Теплик, вулиця Українська, 13) (а. с. 132-153) та з наданих до відповіді на відзив позивачем витягів з Державних реєстрів (а.с. 92-106) вбачається, що спадкодавці ОСОБА_2 та відповідно ОСОБА_3 не були власниками вказаного майна. Майно, за зазначеними адресами, зареєстроване за ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вимоги до який ОСОБА_1 вимог не заявляв та які не залучені до участі у розгляді справи.

В силу повноважень, визначених ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення співвідповідачів з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги безумовно стосуються прав та обов`язків власників спірного будинку, які не приймали участі у розгляді справи.

Відповідно до змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

В свою чергу, ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з відповідним позовом до належних відповідачів.

Оскільки суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні Позову ОСОБА_1 , але з інших мотивів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, судове рішення змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 08 січня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський