Провадження № 2/643/1729/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Костенюк А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищезазначена цивільна справа.

18.03.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про застосування заходів процесуального примусу, в якому прохає визнати зловживанням процесуальними правами дії відповідачки, а саме: подання безпідставних заяв; клопотань, що не стосуються суті справи; зневажливе ставлення до учасників справи; невиконання процесуальних обов`язків; притягнути ОСОБА_3 до відповідальності за зловживання процесуальними правами, невиконання процесуальних обов`язків, та зневажливе ставлення до учасників справи; постановити ухвалу про покладення судових витрат на відповідачку незалежно від результатів вирішення спору відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, посилаючись на порушення відповідачкою вимог чинного законодавства, яка з метою принизити та дискредитувати, навмисно, систематично зазначає ПІБ позивача з маленької літери, що являється очевидною неповагою. У клопотанні відповідачки про призначення судово-психіатричної експертизи останньою використана лексика має цинічний, зневажливо-знущальний характер, що є проявом очевидної неповаги.

19.03.2025 від відповідачки ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що що вказана позовна заява є необґрунтованою, ОСОБА_1 вже звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із тією ж самою вимогою про стягнення зі ОСОБА_3 на його користь грошових коштів в розмірі 3000,00 доларів США як залогову суму на підставі розписки від 27.12.2021. Рішенням Орджонікідзевского районного суду м. Харкова від 23.10.2023, яке набрало законної сили по цивільній справі № 644/2302/22, відмовлено позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Третьякової Н.Ю. в підготовчому засіданні клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу підтримала, прохала задовольнити. Зазначила, що відповідачка вказує прізвище позивача з маленької букви, в інші судові засідання у справах, які перебувають у інших суддів остання приймала участь у режимі відеоконференції, тому вона обізнана з нормами ЦПК України. Щодо клопотання про закриття провадження у справі заперечувала, посилаючись на відсутність підстав.

Відповідачка звернулась до суду з клопотання про відкладення розгляду справи, у клопотанні про закриття провадження прохала розглянути дане клопотання за її відсутності.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши подані клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст.12 ЦПК України).

Оцінивши процесуальну поведінку відповідача, суд не вбачає у його діях зловживання процесуальними правами або невиконання процесуальних обов`язків. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання.

Щодо клопотання відповідачки ОСОБА_3 про закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 по справі № 638/3792/20 роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Так, підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Обов`язковою умовою для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є відсутність між сторонами неврегульованих питань на момент заявлення клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідача не доведено відсутність спору в даній справі, тому суд вважає заяву відповідачки безпідставною, оскільки суду не доведено наявність правових і фактичних підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 143. 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

В задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_3 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя Т.В. Поліщук