ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2778/25 Справа № 175/4342/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скачко Ольга Анатоліївна,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

26.10.2015 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач зазначив, що є власником 23/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Він зазначив, що добудував нежитлову прибудову, в результаті чого його частка в домоволодінні стала більшою та просив суд:

Визнати за ним право власності на 38/100 частки домоволодіння , які складаються з частини нежитлової будівлі літ. А-1 (поз. 1-2) загальною площею 5, 9 кв.м., нежитлової прибудови літ. А1-1 (поз. 1-1) загальною площею 59, 7 кв.м., літньої кухні літ. В,в,в1, вбиральні літ. И, воріт № 1 (в спільному користуванні по 1/3 частині), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ним право власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 38/100 частки домоволодіння, які складаються з частини нежитлової будівлі літ. А-1 (поз. 1-2) загальною площею 5, 9 кв.м., нежитлової прибудови літ. А1-1 (поз. 1-1) загальною площею 59, 7 кв.м., літньої кухні літ. В,в,в1, вбиральні літ. И, воріт № 1 (в спільному користуванні по 1/3 частині), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовних вимогах про визнання права власності за ОСОБА_3 на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2015 року скасовано. Справу призначено до розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з його повторною не явкою у судове засідання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2022 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду по суті.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 виділені в окреме провадження.

12.12.2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності, в якому позивач просив визнати за ним право власності на 38/100 частки домоволодіння , які складаються з частини нежитлової будівлі літ. А-1 (поз. 1-2) загальною площею 5, 9 кв.м., нежитлової прибудови літ. А1-1 (поз. 1-1) загальною площею 59, 7 кв.м., літньої кухні літ. В,в,в1, вбиральні літ. И, воріт № 1 (в спільному користуванні по 1/3 частині), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року узадоволені позовних вимог ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до Дніпровської міської ради (адреса: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) про визнання права власності відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

23.12.2024 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скачко Ольга Анатоліївнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму та зазначив у рішенні, що позивачем не надано декларація про готовність об`єкту до експлуатації. Але до визначення за позивачем права власності він позбавлений можливості це зробити. А право власності на самочинно побудоване майно може бути за рішенням суду, якщо таке будівництво відбулось на земельній ділянці, виділеної для цієї мети.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що земельна ділянка на якій знаходиться будинок, частиною якого володіє позивач віднесена до земель комунальної власності.

Документи на право виконання будівельних робіт видаються Управлінням архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, але такі документи позивачу не надавались.

Земельна ділянка ОСОБА_4 , не надавались під будівництво, право власності чи користування на земельну ділянку також не надавалось.

Оскільки спірне нерухоме майно було побудовано на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, свідчить про відсутність правових підстав вважати, що ОСОБА_4 набув право власності на 38/100 частини домоволодіння.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивача адвокат Скачко О.А. доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с.215).

Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, надав заяву про перенесення розгляду справи, оскільки перебуває у відпустці, вказане клопотання не підлягає розгляду, оскільки відповідачем є юридична особа, як має юридичний відділ, а тому відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Позивач ОСОБА_4 є співвласником 23/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування від 28.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шевченко І.Б., зареєстрованого в реєстрі № 14, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Відповідно до акту про визначення розміру ідеальних часток у спільній власності у користуванні позивача знаходиться 38/100 частин домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з нежитлової будівлі літ. А-1 (поз. 1-2) загальною площею 5,9 кв.м., нежитлової прибудови літ. А1-1 (поз. 1-1) загальною площею 59.7 кв.м., літньої кухні літ. В.в.в1. вбиральні літ. И, воріт № 1, спільному користуванні по 1/3 ч.) (а.с. 114).

Згідно технічного паспорту домоволодіння складається з нежитлової будівлі літ. А-1, прибудови літ. а1-1. прибудови літ. а3-1, прибудови літ. А1-1, житлового будинку літ. Л-1, тамбуру літ. л-1, прибудови л1-1, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. б, літньої кухні літ. В, літньої кухні літ. в, літньої кухні літ. в1, сараю літ. Д, вбиральні літ. Д, вбиральні літ. И, входу в погріб літ. К, погребу під К, вбиральні літ. О, літнього душу літ. С, воріт з хвірткою №1, хвіртки №2, огорож №3-7, хвірток №8 та 9, замощення І.(а.с.116-124).

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу:ТІ01:0361-3617-3207-6722) ДМР 37023 від 12.01.2022 року, вказано, що у житловому будинку літ. Л-1 (загальна площа 61.2 кв.м., житлова площа 44,2 кв.м.) проведено уточнення лінійних розмірів та перепланування, яке виконане без втручання в огороджувальні та несучі конструкції та або інженерні системи загального користування, що відповідно до порядку проведення обмірювальних робіт, зокрема п.2 розділу ІІІ «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» та згідно п.1 Постанови КМУ від 07.06.2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», не підлягає прийняттю в експлуатацію. Також приведені у відповідність сараї літ. З. Р, які були перейменованими та перелітеровані у літні кухні літ. в,в1, сараї літ. Г, Ж, душові літ. Е. П., убиральня літ. Н, споруди №№ 10-12 знесені. (а.с. 125-134).

Позивач зазначив, що станом на день розгляду справи відповідач не розглянув клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також не надав мотивованої відмови у його наданні, такими діями порушуються його право на вільне користування власністю, тому вважає, що належним у цьому випадку способом захисту є визнання права власності.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на певну частку у домоволодінні, тобто йдеться про набуття права власності на нерухоме майно.

Майно, на яке позивач просить визнати право власності є новостворене.

Стаття 328 ЦК України передбачає підстави набуття права власності, яка передбачає , що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пунктами 2-4, частини 3,статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону від 11.02.2010) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення,або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Згідно ч. 2, 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабміну України від25.12.2015р.№1127(далі - Порядок №1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів ( п. 41 Порядку № 1127).

Право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

На вказаний висновок, що викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19) послався й суд першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скачко Ольга Анатоліївна залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 18.03.2025 року.

Судді: