Справа № 127/2658/25
Провадження № 2/127/407/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді - Романюк Л. Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідачки ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
представника третьої особи Томчук О.В.,
перекладача Олексієнко Л.В.
В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її за постійним місцем проживання.
04.03.2025 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини.
В підготовчому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , кожна окремо, просили суд об`єднати зустрічний позов з первинним.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 кожен окремо, заперечували, щодо об`єднання позовів вважаючи це не можливим до розгляду даної справи відповідно до Гаазької конвенції.
Представник третьої особи ОСОБА_6 покладалась на розсуд суду.
Слід зауважити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 759/96/18 (провадження № 61-4906св22) зазначено, що відповідно до статті 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується, не будуть вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї Конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення. Розглядаючи питання щодо повернення дитини до держави постійного проживання, суд не може вирішувати по суті питання щодо піклування про дитину та визначення її місця проживання, оскільки це питання, виходячи зі змісту статті 16 Конвенції, належить до виключної компетенції держави постійного проживання дитини. Отже, спір між батьками щодо місця проживання дитини може бути вирішений лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання.
У свою чергу колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, посилаючись на наукові висновки членів Науково-консультативної ради при Верховному Суді, вважає, що сама по собі обставина проживання дитини за кордоном (незалежно від того чи вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не є підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним із батьків в Україні.
З огляду на зазначене, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає наявними правові підстави для відступу від висновку щодо застосування частини першої статті 161 СК України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 759/96/18 (провадження № 61-4906св22), про те, що спір між батьками щодо місця проживання дитини може бути вирішений лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання.
За викладених обставин, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи що вказані позовні вимоги являються однорідними, виникають з одних правовідносин, з одними і тими ж сторонами, суд вважає необхідним з метою прискорення розгляду справ, скорочення чисельності процесуальних дій одних і тих же, а також судових засідань, з метою повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи, прийняти зустрічний позов та об`єднати його з первинним в одне провадження.
Керуючись ст.193 ЦПК України,-
Прийняти зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання незаконним утримання дитини на території України та повернення її за постійним місцем проживання.
Справі присвоїти N 127/2658/25, провадження N 2/127/407/25.
Визначити відповідачу 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Встановити позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч. ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів, надіслати учасникам судового розгляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: