БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7924/24
провадження № 2/361/4733/24
УХВАЛА

18 березня 2025 року м. Бровари

Броварського міськрайонного суду Київської області у складі:

головуючого: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Іванової К.М.,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про скасування рішення сільської ради, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спірну земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Берковська О.М. заявила клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність» № 227, яким безоплатно передано у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 , розміром 0,25 га ОСОБА_3 . Клопотання мотивоване тим, що уже існує таке, що набрало законної сили рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року у справі № 361/6302/22, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, заявила клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №361/3802/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору дарування житлового будинку. В обґрунтування клопотання зазначила, що розгляд даної справи за позовом ОСОБА_1 є неможливим до вирішення цивільної справи № 361/3802/24, де предметом позову є недійсність договору дарування житлового будинку від 24 липня 2007 року, тобто, правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на житловий будинок. Адже, саме належністю будинку на праві власності на підставі цього оспорюваного договору ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги.

Представник позивача адвокат Куропата О.В. заперечував проти задоволення вказаних клопотань, посилаючись на те, що спір між сторонами не вирішений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року у справі № 361/6302/22, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо скасування оспорюваного рішення сільської ради. Також заперечував проти зупинення провадження у справі, оскільки у даній справі зібрані всі докази, що дає можливість ухвалити рішення по суті спору.

Перевіривши подані клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог та зупинення провадження у справі, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до пункту 3 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та, яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Відповідно до частини третьої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначила, що ...[Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (пункти 26, 27)].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) зазначено, що ... [необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір].

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що ...[предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу].

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 (провадження № 12-15гс 19)).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19 (провадження №61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20 (провадження №61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21 (провадження №61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Однак, необхідно враховувати відмінності між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

У справі № 361/6302/22 та у справі № 361/7924/24 тотожним є один з предметів спору, це земельна ділянка площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , однак предмет позову є різним.

Предметом позову, що розглядається є вимога про скасування рішення сільської ради, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спірну земельну ділянку, тоді як у справі у 361/6302/22 були вимоги визнати протиправним та скасувати рішення сільської ради щодо передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та скасування державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку за відповідачем.

Отже, загалом предмети позову у вищенаведених справах не є тотожними, при розгляді справи 361/6302/22 судом не надавалась оцінка оскаржуваному рішенню сільської ради, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а відтак, відсутні правові підстави для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Щодо зупинення провадження у справі, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як встановлено вище, предметом даного позову є вимога про скасування рішення Русанівської сільської ради Броварського району Київської області від 28.03.2008) «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність» № 227, яким було безоплатно передано у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 розміром 0,25 га ОСОБА_3 , скасування свідоцтва про право на спадщину на ім`я відповідача ОСОБА_2 та визнання права власності за позивачем на спірну земельну ділянку.

Позов обґрунтований тим, що 24 липня 2007 року за договором дарування житлового будинку ОСОБА_3 передала у власність (подарувала), а ОСОБА_1 прийняв у власність (у дарунок) житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . Так як на земельній ділянці, яка приватизувалась, розташований будинок, який на момент приватизації не перебував у власності ОСОБА_3 , а належав позивачу, вважає рішення про передачу земельної ділянки комунальної власності протиправним, а тому воно підлягає скасуванню. Окрім того, позивач посилається на вимоги 120, 158 ЗК України та заявляє, що має право одержати цю земельну ділянку у власність.

Предметом позову у цивільній справі №361/3802/24 є недійсність договору дарування житлового будинку від 24 липня 2007 року, тобто, правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на житловий будинок.

Таким чином, вирішення даної справи неможливе до остаточного вирішення справи №361/3802/24, адже саме належністю будинку на праві власності на підставі цього оспорюваного договору ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги (про скасування рішення ради, скасування свідоцтва про права на спадщину та визнання права власності на земельну ділянку) у справі №361/7924/24.

Посилання представника позивача на можливість ухвалення рішення у даній справі, оскільки уже зібрані всі докази, є безпідставним, оскільки підготовче провадження у справі ще не закрите, і на даній стадії висновок про те, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, є передчасним.

Отже, перевіривши матеріали справи, подане клопотання про зупинення провадження у справі, суд вважає, що судове рішення у справі про визнання недійсним договору дарування будинку матиме суттєве значення для вирішення даного спору та стосується умов, від яких залежить вирішення даної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 , яке подане її представником адвокатом Берковською Оленою Миколаївною, про закриття провадження у справі в частині позовних вимог відмовити.

Зупинити провадження у цивільній справі № 361/7924/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання рішення сільської ради, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спірну земельну ділянку, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №361/3802/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору дарування житлового будинку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН