Справа № 127/9957/24
Провадження № 22-ц/801/511/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рокуСправа № 127/9957/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лісниченка Сергія Вікторовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Венгрин О.О., дата складення повного тексту рішення 16 грудня 2024 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на дитину.

09 вересня 2024 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області задоволено заяву позивача та залишено без розгляду позовну вимогу про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти.

Відтак підтримувані стороною позивача вимоги залишені лише в частині стягнення додаткових витрат на дитину.

Залишені позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем.

Зазначає, що нею було проведено ортодонтичне лікування дочки ОСОБА_3 в Ортодонтичній клініці Медичного центру «Люкс Мед» у м. Варшава Республіки Польща, в зв`язку з необхідністю ортодонтичного лікування за допомогою незнімного апарату через дефекти прикусу, а саме повний прикус, ускладнений глибоким прикусом, зміщенням нижньої щелепи вправо.

Позивачем було оплачено стоматологічні послуги, пов`язані з ортодонтичним лікуванням дочки: Медичному центру «Люкс Мед» у м. Варшава Республіки Польща - наступні платежі: 26 жовтня 2021 року 297,00 злотих, 23 грудня 2021 року 297,00 злотих, 01 лютого 2022 року 3636,00 злотих, 06 квітня 2022 року 576,00 злотих, стоматології «Денімед»: 23 червня 2022 року 100,00 злотих, 26 жовтня 2022 року 305,00 злотих, Медичному центру «Люкс Мед»: 17 травня 2023 року 170,00 злотих, 17 травня 2023 року 170,00 злотих, 27 вересня 2023 року 1430,00 злотих. Всього на загальну суму 7186,00 злотих.

Оскільки права та обов`язки батьків рівні, вважає, що ОСОБА_2 повинен відшкодувати витрати у розмірі 1/2 частини, що складає 3593,00 злотих (Відповідно до курсу злотого до гривні, встановленого Національним банком України, станом на 19.03.2024 1 злотий = 9,84 грн, 3593,00 злотих х 9,84 грн = 35355,12 грн.)

У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи, що відповідач добровільно не бажає покрити відповідні витрати позивача, остання звернулась до суду із цим позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати понесені ОСОБА_1 на утримання спільної дочки у розмірі 3593,00 злотих, що складає еквіваленті по курсу НБУ станом на 19 березня 2024 року 35355,12 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року мотивоване тим, що витрати на лікування дитини сторін у лікаря-стоматолога не є додатковими витратами, оскільки норми закону чітко встановлюють, що підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини або тяжка хвороба. Відвідування лікаря-стоматолога відноситься до звичайних витрат, оскільки не пов`язано із особливостями хвороби, а тому охоплюється аліментними зобов`язаннями..

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лісниченко Сергій Вікторович подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4900,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції не врахував, що лікування доньки сторін має тривалий характер, а її діагноз відповідно до класифікатора хвороб відноситься до «Щелепно-лицевих аномалій [включаючи аномалії прикусу]». Зазначає, що вказана хвороба відповідно до стандартів медичної допомоги «Дистальна оклюзія» викликана особливими обставинами та тривалим лікуванням і пов`язана зі зміною щелепно-лицьових кісток. Вважає, що висновки місцевого суду є помилковими, оскільки лікування дитини проводилось у вузького спеціаліста ортодонта, а не у лікаря-стоматолога, як про те зазначено в рішенні суду.

03 лютого 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гуменюк Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечила аргументи викладені в ній вказавши, що суд попередньої інстанції вірно встановив обставини справи та правильно застосував норми права до спірних правовідносин, у зв`язку із чим ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Поряд з цим вказала, що позивачем надано медичні документи іншої держави та не надано жодного доказу про встановлення діагнозу хвороби у відповідності до законодавства України.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується письмовим доказом - копією свідоцтва про народження. (а.с. 13)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , входить до складу сім`ї ОСОБА_1 , що зазначено в довідці Виконавчого комітету Тиврівської селищної ради №423 від 11 жовтня 2023 року. (а.с. 43)

Відповідно до медичної довідки ТОВ «Люкс Мед» від 05 жовтня 2021 року у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує потреба в ортодонтичному лікуванні за допомогою незнімного апарату через дефекти прикусу: повний прикус, ускладнений глибоким прикусом, зміщенням нижньої щелепи вправо (а.с. 19, 20).

Згідно інформаційної згоди пацієнта на ортодонтичне лікування у ТОВ «Люкс Мед» від 27 липня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропоновано лікування верхнім і нижнім кристалічним апаратом, орієнтовна ціна лікування становить 16000,00 злотих (п. 8). (а.с. 15-16, 17-18).

Відповідно до копії зобов`язання оплатити рахунок від 26 жовтня 2021 року, вбачається, що за контрольний візит ОСОБА_3 до ТОВ «Люкс Мед» необхідно оплатити 297,00 злотих, які оплачені, що підтверджено копією фіскальної квитанції на суму 297,00 злотих (а.с. 21, 22).

Згідно копії зобов`язання оплатити рахунок від 23 грудня 2021 року, згідно якого розмір зобов`язання щодо оплати контрольного візиту становить 297,00 злотих які оплачені, що підтверджено копією фіскальної квитанції на суму 297,00 злотих (а.с. 23, 24).

За контрольний візит до ТОВ «Люкс Мед» 06 квітня 2022 року виставлено зобов`язання оплатити рахунок в розмірі 576,00 злотих, які оплачені, що підтверджено копією фіскальної квитанції на суму 576,00 злотих (а.с. 25, 26).

За змістом копії квитанції-фактури стоматології «Денімед» №5/6/22 від 23 червня 2022 року ОСОБА_3 здійснено ортодонтичне лікування, вартість якого становить 100,00 злотих і сплачена ОСОБА_1 (а.с. 27, 28).

Згідно копії зобов`язання оплатити рахунок від 26 жовтня 2022 року та копії фіскальної квитанції №25165 від 26 жовтня 2022 року вартість послуг за контрольний візит та надання стоматологічних послуг 26 жовтня 2022 складає 305,00 злотих, як є сплаченими. (а.с. 29, 30).

ОСОБА_3 відвідувала ортодонта 31 січня 2022 року в закладі «Люкс Мед Стоматологія» (вул. Французька, 36 м. Варшава Республіки Польща). За візити виставлено зобов`язання для оплати в розмірі 3636,00 злотих. Сума була сплачена 01 лютого 2022 року, що підтверджується копією довідки ТОВ Люкс Мед від 21 листопада 2023 року (а.с. 31, 32) та копією рахунку-фактури з ПДВ №56/183000/2022 від 31 січня 2022 року (а.с. 33, 34).

Вартість контрольного візиту ОСОБА_3 до ТОВ «Люкс Мед» 20 січня 2023 року становить 375,00 злотих та зафіксована у копії зобов`язання оплатити рахунок від 20 січня 2023 року і копії фіскальної квитанції №27075 від 20 січня 2023 (а.с. 35, 36).

17 травня 2023 року ОСОБА_3 було надано консультацію ортодонта в ТОВ «Люкс Мед», за яку сплачено 170,00 злотих, згідно копії зобов`язання оплатити рахунок від 17 травня 2023 року і копії фіскальної квитанції №2498 від 17 травня 2023 року. (а.с. 37, 38).

З довідки ТОВ «Люкс Мед» від 27 вересня 2023 року та з рахунку-фактури з ПДВ №19/184800/2023 від 27 вересня 2023 року вбачається, що після візиту до ортодонта в закладі ЛС «Стоматологія» (вул. Пьотра Скаргі, 6а м. Катовіце Республіки Польщі) о 14-30 год. 27 вересня 2023 року було сплачено кошти за медичні послуги: 2 шт. - апарат ортодонний рухомий в розмірі 595,80 злотих (1191,60 злотих), 1 шт. - знімок апарату ортодонного постійного в розмірі 238,50 злотих. Всього сума пред`явленого рахунку складає 1430,00 злотих. (а.с. 39, 40, 41, 42)

Відповідно до витягу з сайту Національного банку України щодо офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 19 березня 2024 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину, позивач надала до суду, зокрема, медичну довідку ТОВ «Люкс Мед» про існування потреби в ортодонтичному лікуванні та зобов`язання з оплати за відвідування лікаря і проведеного лікування .

Оцінюючи надані докази, як на факт необхідності додаткових витрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивач не довела тяжкість захворювання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з долучених медичних документів підтверджується наявність потреби в ортодонтичному лікуванні, проте в матеріалах справи відсутні будь-які епікризи та медичні висновки, які б вказували на критичність хоч а б однієї з них.

Витрати на несистематичну потребу в обстеженні та лікуванні, зокрема, дефектів прикусу не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Вказані витрати зумовлені звичайними (поточними) потребами дітей, які покриваються за рахунок щомісячного розміру аліментів, які надаються на харчування, лікування, одяг, придбання речей, необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей, та аналогічної суми коштів за рахунок позивача, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача у якості додаткових витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що лікування доньки сторін має тривалий характер, а її діагноз відповідно до класифікатора хвороб відноситься до «Щелепно-лицевих аномалій [включаючи аномалії прикусу]», яка відповідно до стандартів медичної допомоги «Дистальна оклюзія» викликана особливими обставинами та тривалим лікуванням і пов`язана зі зміною щелепно-лицьових кісток не заслуговують на увагу, оскільки вказаний діагноз беззаперечно не підтверджує той факт, що стан дитини є критичним або потребує негайного лікування, яке виходить за межі звичайного ортодонтичного коригування. При цьому, витрати на виправлення аномалій прикусу є передбачуваними й можуть покриватися за рахунок щомісячних аліментів.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що лікування дитини проводилось у вузького спеціаліста ортодонта, а не у лікаря-стоматолога, як про те зазначено в рішенні суду є неспроможними, оскільки сам факт звернення до ортодонта, а не стоматолога, не свідчить про наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат. Ортодонтичне ж лікування за своєю природою є плановим та передбачуваним, а отже, може покриватися за рахунок щомісячних аліментів.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лісниченка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета