Номер провадження 2/404/2573/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.,

за участю секретаря Солук О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Кропивницькому клопотання представника позивача представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ларіної Д.С., про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 6918 від 25.02.2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , до Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання за нею право власності на частку земельної ділянки, площею 0,0571 га, кадастровий номер :11:080:0128, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд (присадибна ділянка), припинивши право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на цю земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР 0009619, виданого 14 грудня 1999 року Кіровоградською міською радою.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.49).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 травня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.130).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ларіної Д.С. (вх вх. № 6918 від 25.02.2025 року) про участь в підготовчому засіданні та в майбутніх підготовчих засіданнях, в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення клопотання представника позивача про участь сторони в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції, суд враховує статтю 212 Цивільного процесуального кодексу України, якою визначений порядок участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За частинами першою, другою статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів переданих до розгляду судді Кулінка Л.Д., клопотання представника позивача, адвоката Ларіної Д.С. (вх. № 6918 від 25.02.2025 року) про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконфернціцї передано судді 25 лютого 2025 року, тобто в день проведення підготовчого засідання, що є порушенням цивільно-процесуальних вимог.

Крім того, представником позивача не дотримано приписи статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема не надано належних доказів надіслання зазначеного клопотання іншим учасникам справи, що позбавляє суд можливості повідомити всіх учасників справи про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції та з`ясувати їхню думку стосовно заявленого клопотання.

Щодо клопотання представника позивача про проведення майбутніх судових засідань в режимі відеоконференції, суд зазначає, що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції встановлено певні умови, дотримання яких направлене на забезпечення технічної та організаційної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Аналіз норм статті 212 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. У кожному конкретному випадку суд вирішує питання про можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції та кожного разу має право винести окремий процесуальний документ у вигляді ухвали суду. Також, вказана стаття передбачає можливість забезпечення участі учасників справи у режимі відеоконференції лише у певному судовому засіданні, а не у всіх судових засіданнях, які будуть проводитися у конкретній справі на майбутнє, що обумовлено певними технічними особливостями.

Оскільки не можливо спрогнозувати наявність технічної можливості забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в майбутньому, а також не дотримання представником позивача, адвокатом Ларіною Д.С. процесуальних норм при поданні такого клопотання суд відмовляє в його задоволенні.

Крім того, посилання представника позивача, адвоката Ларіної Д.С. на те, що не проведеня судових засідань в режимі відеоконференції є обмеженням доступу до правосуддя та порушенням принципу змагальності сторін, суд вважає хибним, так як змагальність сторін полягає, зокрема, в наданні можливості сторонам здійснити всі процесуальні права та обов`язки, передбачені законом, подати докази та довести їх переконливість перед судом, що не може бути в залежності від проведення судових засідань в режимі відеоконфернції, зокрема, в надані переваги одному з учасників брати участь в судових засіданнях в зручному для нього режимі без врахування позиції інших учасників та можливостей суду.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись статтями 212, 260-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Ларіної Д.С., про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 6918 від 25.02.2025 року), призначеному на 25.02.2025 року об 11 год 00 хв, та можливих подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка