Справа № 275/1343/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту постійного її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час його смерті, встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 як між сестрою і братом , визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їїбрат ОСОБА_3 ,якому належав батьківський будинок по АДРЕСА_1 .На момент смерті ОСОБА_3 вже проживав із позивачкою, хоча і був зареєстрований у власному будинку. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на спадкове майно, - його будинок. Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Отрищенка О.І. від 14.11.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки ОСОБА_2 не прийняла спадщину, так як не була зареєстрована зі спадкодавцем на час його смерті та не зверталася з заявою про прийняття спадщини. Позивачка ОСОБА_2 відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї брата, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а реєстрація брата з іншою адресою не вказує на його проживання там. Тому просила встановити відповідний юридичний факт.

Крім того, в свідоцтві про народження позивачки її батько вказаний ОСОБА_4 , а мати ОСОБА_5 , тоді як в свідоцтві померлого брата батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Через різне написання імені батька ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) і імені матері ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) позивачка не може підтвердити факт родинних відносин з рідним братом ОСОБА_3 , тому просила встановити вказаний факт. Також в зв`язку з вказаним та через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка просила визнати за нею право власності на спадковий будинок.

Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що брат за рікдо смерті почав пити, так як в його будинку жив син з невісткою, то позивачка забрала брата до себе та доглядала аж до смерті. Заповітів брат не залишав, спадщину ніхто не приймав, двоє йогосинів померло, будинок стоїть не доглянутий. Оскільки інших спадкоємцівнема, то вирішили оформити спадщину. Також вказала, що батько за життя записувався і як ОСОБА_7 , і як ОСОБА_8 , а мати і як ОСОБА_10 , і як ОСОБА_9 , тому і виникла така розбіжність в документах.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Нестеренко М.М.позов підтримав, вказав, що в зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва, встановлення вказаних фактів та визнання права власності на майно в судовому порядку є належним способом захисту інтересів позивачки.

Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Брусилів Житомирської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Померлий ОСОБА_3 був рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується доказами:

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 04.10.2024 підтверджується прізвище ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 (а.с.8),

- в свідоцтві про народження ОСОБА_12 (серія НОМЕР_1 від 04.10.2024) в графі «мати» зазначено ОСОБА_5 , в графі «батько» зазначено ОСОБА_4 (а.с.6);

- з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_13 №6 від 04.10.2024 встановлено, що у відомостях про батька зазначено ОСОБА_4 , у відомостях про матір зазначено ОСОБА_6 (а.с.7)

- Експертним висновком №056/2017-а від 17.10.2024 підтверджено, що записи українського імені Лук`ян (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_13 №6 від 04.10.2024) та ОСОБА_7 (свідоцтво про народження ОСОБА_12 серія НОМЕР_1 від 04.10.2024, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 04.10.2024 ОСОБА_11 / ОСОБА_2 ) у документах є ідентичними; записи українського імені Оксана (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_13 №6 від 04.10.2024) та ОСОБА_9 (свідоцтво про народження ОСОБА_12 серія НОМЕР_1 від 04.10.2024) у документах є ідентичними. (а.с.13)

Згідно довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 07.11.2024 № 6034, ОСОБА_3 , 1953 р.н. на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована ОСОБА_14 , 1980 р.н. (а.с.10).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2004 р., спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 . (а.с.11)

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №405884374 від 29.11.2024, з 21.05.2004 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.12)

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу від 14.11.2024, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_3 у зв`язку пропущенням строку для прийняття спадщини. (а.с.14)

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79147780 від 14.11.2024, інформація щодо ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с. 15).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79147817 від 14.11.2024, інформація щодо ОСОБА_3 відсутня (а.с. 16).

Згідно технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 є замовником технічної інвентаризації або уповноважена ним особа. (а.с.17-18)

В судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 пояснили, що за більш як пів року до смерті брат позивачки ОСОБА_3 вже постійно проживав з позивачкою по АДРЕСА_3 , сильно пив алкоголь, тому позивачка й забрала його до себе.

Законодавство, оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується з правом особи на встановлення в судовому порядку факту постійного проживання з спадкодавцем, роз`ясненому в п. 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_17 в АДРЕСА_3 підтверджується показами свідків та показами допитаної за правилами допиту свідків позивачки.

Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 14.11.2024 (а.с.15) підтверджено ту обставину, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна свого брата, заповітів нема, спадкові справи не заводились, з особами, які мають право на обов`язкову частку спадкодавець не проживав.

Встановлення вказаного юридичного факту необхідне позивачці для реалізації свого права на спадкування майна за законом після смерті брата, спору з іншими особами не вбачається.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що усудовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як між братом та сестрою відповідно, оскільки факт їх родинних відносин безсумнівно доведений письмовими доказами та показами свідків, а звернення до суду викликане різним написанням імен батька як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та матері як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що є тотожними іменами згідно експертного висновку (а.с.13).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд керується наступним.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем другої черги, інші спадкоємці відсутні, вона фактично прийняла спадщину у вигляді належного ОСОБА_3 будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , право власності на який належало померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2004.

Іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивач не може в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчинені вказаною нотаріальної дії, проте визнання права власності на успадкований позивачкою батьківський будинок є законним та справедливим її інтересом.

Отже, позов подано до належного відповідача, позовні вимоги є обґрунтованими.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 223,263-265, 315 ЦПК України, ст. ст.15-16, 25, 316, 328, 1216-1223, 1258, 1268-1270 ЦК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 як між рідною сестрою та братом.

Встановити факт постійного проживання в АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 , станом на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено судом 26.02.2025.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Брусилівська селищна рада Житомирської області, смт. Брусиилів, вул. Небесної Сотні, 2, .

Суддя П.В. Миколайчук