Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5876/2025
Головуючий у суді першої інстанції В. П. Цукуров
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., розглянув клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду та вирішив питання про відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року,

у с т а н о в и в

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України, який просить поновити, посилаючись на те, що копію заочного рішення суду їй вручено 09.12.2024 після того як вона ознайомилася із матеріалами справи.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 22.10.2024 справу судом розглянуто за відсутності учасників справи (їх предствників) у порядку заочного розгляду. Матеріали справи містять вступну та резолютивну частину заочного рішення суду від 22.10.2024. Повне заочне рішення складено 30.10.2024

Згідно копії супровідного листа, копія заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року направлялася ОСОБА_1 на її поштову адресу 30.10.2024. Доказів вручення поштового відправлення адресату матеріали справи не містять.

Проте у матерілах справи міститься розписка ОСОБА_1 про ознайомлення із матеріалами справи 09.12.2024, а до матеріалів апеляційної скарги додано копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року, із відміткою про її виготовлення 09.12.2024.

Доказів вручення копії заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року позивачу до 09.12.2024 матеріали справи не містять.

Апеляційну скаргу до суду ОСОБА_1 направлено засобами поштового зв`язку 18.12.2024.

Зважаючи на зазначене суд вважає, що строк на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року пропущено особою, яка подала апеляційну скаргу з поважних причин, апеляційний суд вважає за можливе його поновити та задовольняє заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року.

Також ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення суду від 22.10.2024 у цій справі посилаючись на те, що згідно довідки про доходи за останній календарний рік її дохід склав 222 833,51 грн, 5 відсотків від якого становить 11 171,68 грн, що перевищує суму судового збору, яка складає 13 680,00 грн. Крім того позивач вказує на те, що розлучена і утримує неповнолітню дитину, батько від сплати аліментів ухиляється, що підтверджується довідкою про заборгованість по аліментам.

Вирішуючи дане клопотання суд дійшов наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 940/2276/18.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті,національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану(рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Суд, з урахуванням поданих заявником доказів, вважає відсутніми підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, проте вважає за можливе відстрочити заявнику сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 13 680,00 грн до ухвалення судового рішення у цій справі апеляційним судом.

Варто зазначити, що відмова у звільненні від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

За наведених обставин, суд вважає за можливе відстрочити особі, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, сплату судового збору до ухвалення у цій справі судового рішення апеляційним судом.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі, суд зазначає наступне.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, зазначає строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 354, 355, 356, 359, 360, 361 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року, який підлягав сплаті в розмірі 13 680,00 грн до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі.

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи право подати до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали та апеляційної скарги відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі та докази його надсилання (надання) іншим учасникам справи, з урахуванням вимог статті 360 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна