Справа № 332/8476/24
Провадження № 2/333/676/25
18 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Хмарського Романа Борисовича до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
25.09.2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Хмарського Р.Б. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 08.02.2019 року по 28.12.2020 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_3 . На початку вересня 2020 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, а рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2021 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідач станом на 31.05.2024 року має заборгованість по аліментам у розмірі 89 866 грн. 89 коп. З вересня 2000 року по теперішній час дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Також, з вересня 2000 року відповідач жодних контактів з дитиною не підтримує, свої батьківські обов`язки щодо участі у її вихованні, розвитку не виконує, життям дитини не цікавиться. Позивач, без участі батька дитини, дбає про доньку, надає матеріальне забезпечення, піклується про здоров`я дитини, та ніколи не залишає поза своєю увагою духовний та моральний його розвиток, що є порушенням принципу справедливості та рівності обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Вказані підстави вважає достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав, також вважає, що таке позбавлення відповідатиме інтересам дитини.
Ухвалою судді від 30.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відзив на позов до суду не надходив.
Ухвалою суду від 06.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
17.01.2025 року до суду від районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, як органу опіки та піклування, надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хмарський Р.Б. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б йому прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію.
Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити питання по суті позову з урахуванням висновку органу опіки та піклування.
Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення в інтересах дитини відповідно до чинного законодавства України.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі.
Ухвалою суду від 18.02.2025 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
26.11.2020 року сторони по справі розірвали шлюб, про що свідчить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року про розірвання шлюбу, справа № 333/5765/20.
Також, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
На виконання цього судового рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист від 10.06.2021 року, який звернуто позивачем для примусового виконання до Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується постановою державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.06.2021 року № 65791218.
Згідно з розрахунком заборгованості від 03.10.2024 року, виданого Комунарським ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 30.09.2024 року ОСОБА_2 має заборгованість із сплати аліментів за виконавчим документом № 333/5766/20 від 10.06.2021 року у розмірі 99 427 грн. 21 коп.
За наданим суду висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У висновку зазначено, що відповідач на засідання комісії жодного разу не з`явився, дослідивши документи, врахувавши пояснення ОСОБА_1 , комісія визнала наявним факт ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_3 , що є підставою, передбаченою ст. 164 СК України, для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до наданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ЗМР інформації за вих. № 1830/01/08 від 05.08.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під спостереженням Центру з народження. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_5 , довірена особа в декларації - мати, ОСОБА_1 . Під час профілактичних оглядів, щеплень, захворювань дитину на прийоми до лікаря супроводжувала мати. ОСОБА_3 отримує адекватний догляд з боку матері під час лікування. Про участь батька, ОСОБА_2 , лікарю-педіатру нічого не відомо.
За підсумками розгляду матеріалів справи судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини.
Батьківські обов`язки стосовно дитини виконує лише мати. В сім`ї панує доброзичлива атмосфера, дитина зростає та розвивається в любові та повазі, для неї створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання. Батько проживає окремо, жодної матеріальної допомоги не надає, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до доньки батьківської уваги, турботи. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дитиною, не цікавиться її станом здоров`я та навчанням.
Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.
Пунктом другим ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).
Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини, не залучив до участі у справі представника. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.
При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.
Враховуючи малий вік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом думка дитини щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не з`ясовувалася.
На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8 цієї Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 52, що був укладений 10.07.2024 року між позивачем - ОСОБА_1 (клієнтка) та адвокатом Хмарським Р.Б. останній взяв на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі по позбавленню батьківських прав, а клієнтка зобов`язалася оплатити адвокату гонорар у розмірі та в строк погоджені між ними.
Пунктом 4.2. Договору передбачено, що гонорар погоджується за взаємною угодою сторін та виплачується у готівковій або безготівковій формі у день підписання цього договору.
Як вбачається з розрахунку № 1 витрат на правову допомогу за Договором № 52 про надання правової допомоги від 10.07.2024 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 56 від 25.09.2024 року на суму 5 000,00 грн., ОСОБА_1 понесла вищевказані витрати на надання їй правничої допомоги.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17; № 329/766/18; № 178/1522/18.
З цього приводу Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи те, що на час ухвалення судом рішення представником позивача надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та квитанції про оплату послуг з метою їх відшкодування згідно з ст. 141 ЦПК України загальний розмір витрат позивача становить 5 000,00 грн. тривалість 10 год. 00 хв.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги позивача задоволенні, витрати позивача на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та враховуючи висновки рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» про відшкодування лише витрат, які мають розумний розмір, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати в розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 82, 89, 130, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Хмарського Романа Борисовича до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 18 лютого 2025 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик