Провадження 2-п/127/7/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Швець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 надав суду заяву про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Заяву мотивовано тим, що позивач на підтвердження перерахування коштів за кредитними договорами не надано належних доказів - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. Крім того, зазначив, що не надано детального опису нарахування суми заборгованості за відсотками. Зазначив, що договір факторингу № 14/06/21 було укладено 14.06.2021, ще за довго до укладеного кредитного договору. Крім того, зазначив, що не отримував жодних матеріалів справи ані поштовою кореспонденцією, ані на електронну пошту, чим був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо заявлених вимог. Просить заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року по цивільній справі № 127/29133/24 скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення до розгляду.

В судове засідання заявник не з`явився, від заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити ІВАN№ НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитними договорами, а саме: -за № 4682787 в розмірі 34375,00грн, з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24375,00грн. сума заборгованості за відсотками; -за № 104172346 в розмірі 24867,50грн, з яких: 5600,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18567,50грн. сума заборгованості за відсотками; 700,00грн. заборгованість за комісією; -за № 7027710 в розмірі 19461,00грн, з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14111,00грн. сума заборгованості за відсотками; 350,00грн. заборгованість за комісією; -за № 05928-09/2023 в розмірі 10150,00грн, з яких: 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8150,00грн. сума заборгованості за відсотками; -за № 6296501 в розмірі 4571,70грн, з яких: 1500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3071,70грн. сума заборгованості за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028,00грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заявник в заяві про перегляд заочного рішення вказують, що відповідач не отримував жодних матеріалів справи ані поштовою кореспонденцією, ані на електронну пошту, чим був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо заявлених вимог.

Однак, дане твердження спростовується матеріалами справи, з яких вбачається наступне.

Ухвалою суду від 14.10.2024року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 18.11.2024р.

Копію даної ухвали та судову повістку було направлено відповідачу за останнім відомими місцем проживання, так як згідно з інформаційної довідки ДАП ВМР № 34324 від 12.09.2024 р. ОСОБА_1 вибув до нового місця проживання: Житомирська область, Коростенський р-н, с. Кам`янка, але згідно довідки виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області ОСОБА_1 в реєстрі громади станом на 01.10.2024р. не значиться.

А тому суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, 05.03.2025 судом, зважаючи на відсутність заперечень представника позивача та наявних матеріалів справи, було винесено заочне рішення.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення суду від 10.12.2024 направлялась на адресу відповідача.

Тобто, судом вживались всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення особи про судові засідання та про результат розгляду справи.

Крім того, не заслуговують на уваги підстави для скасування заочного рішення, а саме відсутність відомостей, що дозволили б суду пересвідчитись, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, так, як жодних доказів, які слугують на користь відповідача та мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які не було подано на час розгляду справи по суті, зокрема на спростування висновків суду, заявником не надано.

Крім того, посилання відповідача про те, що договір факторингу укладено задовго до кредитних договір не заслуговують уваги так, як до основних договорів факторингу було укладено додаткові на підставі яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги.

Так, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

В спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, судом вживались всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та судом у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи.

Зазначені відповідачем обставини в заяві не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, достатніх та переконливих доказів безпідставності позовних вимог до заяви долучено не було, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є, зокрема, наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування доводів позивача, а за відсутності зазначених обставин, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява сторони відповідача про скасування заочного рішення є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: