Справа №462/5501/22 Головуючий у 1 інстанції:Пилип`юк Г. М.
Провадження №22-ц/811/1799/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Пилип`юк Г.М. від 30 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна; Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»; Акціонерне товариство «Ідея Банк» про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що дане рішення є незаконним, необґрунтованим та таке, що ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, тому дане рішення підлягає скасуванню. Зазначає, що крім численних квитанцій про сплату за комунальні послуги до позовної заяви були долучено договір купівлі-продажу квартири від 21 березня 2011 року відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 разом придбали квартиру АДРЕСА_1 ; копії довідки №20826417 від 07.12.2015 року виданої ЛКП «Скнилівок» про те, що у вказаній квартирі зареєстрований та проживає ОСОБА_1 та копію довідки № 67441 про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 в тій самій квартирі у зв 'язку зі смертю. Дані докази підтверджують, що позивач та спадкодавець разом придбали нерухоме майно та відповідно з того часу разом проживали у їхній спільній квартирі, придбаній в інтересах сім`ї. Однак, суд не надав оцінку вищенаведеним доказам та не врахував при винесені рішення. Щодо платіжок за комунальні послуги, які були критично оцінені судом першої інстанції, то такі докази на думку апелянта, підтверджують спільні витрати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як сім`ї. Наголошує, що судом першої інстанції необґрунтовано не враховано, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є рідними синами покійної від першого шлюбу, визнали позовні вимоги у суді першої інстанції. Крім того, ними були подані до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. А при розгляді справи у суді першої інстанції особисто підтверджено факт проживання ОСОБА_1 з їхньою матір`ю однією сім`єю та визнано позовні вимоги шляхом написання після ідентифікації їх осіб відповідних заяв, які є долучені до матеріалів справи. Проте, жодної згадки про даний факт в оскаржуваному рішенні не зазначено.

В судове засідання окрім позивача та його представника решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтвердження апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяв про визнання позовних вимог, заяви про збільшення позовних вимог, апеляційної скарги, пояснень Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 81, 133, 141, 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, 15, 16, 1216, 1217, 1222, 1223, 125, 1261, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України 3, 25, 74 СК України, та відмовляючи у задоволенні позову, - виходив з того, що як вбачається із копії договору-купівлі продажу від 21.03.2011 року ВРІ № 17350 долученого до матеріалів справи, продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передають у рівних частинах у власність покупців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , а покупці приймають у власність квартиру і сплачують за нею обговорену грошову суму відповідно до цього договору/а.с. 22/. Відповідно до витягу із Державного реєстру правочинів № 9695568 від 21.03.2011 року договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 21.03.2011 року, приватним нотаріусом Куйбідою-Кришкевич Х. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 229, предметом правочину є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відчужувачами є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , набувачами є: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 /а.с. 21/. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про смерть від 18.10.2021 року серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Львова, Львівської області /а.с. 14/. З дослідженої судом копії спадкової справи № 40/2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 17.08.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, при вирішенні питання щодо спадкування ОСОБА_1 майна, яке належало померлій, нотаріусом зауважено, що оскільки у нього відсутнє свідоцтво про одруження, то рекомендовано звернутись до суду про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_5 /а.с. 144-145/. З даної спадкової справи також вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 . Згідно даних Будинкової книги по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 знятий з реєстрації 24.05.2011 року, ОСОБА_7 знятий з реєстрації 24.05.2011 року, ОСОБА_5 знята з реєстрації 03.12.2021 року/а.с. 23-25/. На підтвердження своїх доводів представником позивача до матеріалів справи долучено: рахунок-повідомлення ЛМКП «Львівводоканал» за послуги водопостачання та водовідведення від травня 2022 року та червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 7/; рахунок ГК НАФТОГАЗ за спожитий газ від травня 2022 року, червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_5 /а.с 15, 16/; повідомлення ОСББ «НА БІЧНІЙ САДОВІЙ» про нарахування за лютий 2022 року, за червень 2022 року за утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 17/; повідомлення ЛКП «Скнилівок» про нарахування за комунальні послуги від лютого 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_5 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 18/; рахунок-квитанція ПАТ «ЛьвівГаз» за жовтень 2011 року за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_6 відкритий на ім`я ОСОБА_5 /а.с. 18/. Відповідно до копії довідки № 20826417 від 07.12.2015 року виданої ЛКП «Скнилівок» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_1 /а.с. 19/. Суд прийшов до висновку, що оскільки в судовому засіданні позивач не надав суду докази в розумінні ст. 76-80 ЦПК України щодо спільного проживання позивача із померлою ОСОБА_5 у вказаний у позові період часу, ведення ними спільного господарства, включаючи наявність спільних витрат, спільний бюджет, спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, тому підстав для встановлення факту проживання сторін по справі однією сім`єю немає та у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Враховуючи, що в судовому засіданні не надано достатніх доказів про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та спадкодавиці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , тому не вбачається підстав для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги висновків суду не спростовують та підстав для скасування оскаржуваного рішення суд першої інстанції - немає.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просив:

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та спадкодавиці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою позивач по справі прожив у громадянському шлюбі більше 15 років. За час шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.03.2011 року. Подружжя мало спільний побут, сімейний бюджет, вело господарство, їздило на відпочинок, оплачувало рахунки за комунальні послуги, що підтверджується доданими до матеріалів справи рахунками та довідками. Однак, за життя не встигли зареєструвати шлюб в органах реєстрації громадянського стану. ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини за законом після смерті його дружини на 1/2 зазначеної квартири, оскільки позивачу необхідно подати рішення суду про підтвердження факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як чоловіка та дружини і їх сумісне проживання, має юридичне значення, оскільки його встановлення залежить виникнення у позивача права на спадкування за померлою.

Судом апеляційної інстанції до участі у справі як третіх осіб залучено Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерне товариство «Ідея Банк» (ухвалою, що була занесена до протоколу судового засідання від 12.03.2024 року).

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, - відповідно до копії договору-купівлі продажу від 21.03.2011 року ВРІ №17350 долученого до матеріалів справи, продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передають у рівних частинах у власність покупців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 , а покупці приймають у власність квартиру і сплачують за нею обговорену грошову суму відповідно до цього договору.

Відповідно до витягу із Державного реєстру правочинів № 9695568 від 21.03.2011 року договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 21.03.2011 року, приватним нотаріусом Куйбідою-Кришкевич Х. В., номер у реєстрі нотаріальних дій 229, предметом правочину є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відчужувачами є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , набувачами є: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про смерть від 18.10.2021 року серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Львові померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Львова, Львівської області.

З копії спадкової справи №40/2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 17.08.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водночас, при вирішенні питання щодо спадкування ОСОБА_1 майна, яке належало померлій, нотаріусом зауважено, що оскільки у нього відсутнє свідоцтво про одруження, то рекомендовано звернутись до суду про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_5 .

На підтвердження своїх доводів представником позивача до матеріалів справи долучено: рахунок-повідомлення ЛМКП «Львівводоканал» за послуги водопостачання та водовідведення від травня 2022 року та червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 7/; рахунок ГК НАФТОГАЗ за спожитий газ від травня 2022 року, червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 відкритий на ім`я ОСОБА_5 /а.с 15, 16/; повідомлення ОСББ «НА БІЧНІЙ САДОВІЙ» про нарахування за лютий 2022 року, за червень 2022 року за утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 17/; повідомлення ЛКП «Скнилівок» про нарахування за комунальні послуги від лютого 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_5 відкритий на ім`я ОСОБА_1 /а.с. 18/; рахунок-квитанція ПАТ «ЛьвівГаз» за жовтень 2011 року за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_6 відкритий на ім`я ОСОБА_5 /а.с. 18/.

Відповідно до копії довідки №20826417 від 07.12.2015 року виданої ЛКП «Скнилівок» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Постановою Верховного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 129/2115/15-ц визначено, що при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

За змістом Постанови Верховного Суду від 17.06.2021 року у справі № 489/5982/17 вбачається, таким чином, обов`язковою умовою для визнання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, крім власне факту спільного проживання, є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків.

Відтак, колегія суддів, зважаючи на наведені норми закону та подані позивачем докази, вважає, що дійсно договором купівлі-продажу квартири; квитанціями за сплату комунальних послуг; довідками про відкриття рахунків на сплату комунальних послуг на позивача та померлу ОСОБА_5 у згаданій квартирі; фотографіями позивача та ОСОБА_5 з яких вбачається проведення ними спільно часу та святкування певних подій, що наявні в матеріалах справи, а також заявами про визнання позову відповідачів, підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 більше як 5 років до ІНФОРМАЦІЯ_3 (дня смерті ОСОБА_5 ).

Однак, встановлення такого факту у даному спорі по суті жодного правового значення не має, враховуючи наступне.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини

Відповідно до ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування.Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Якщо на спадкоємця за заповітом, який відмовився від прийняття спадщини, було покладено заповідальний відказ, обов`язок за заповідальним відказом переходить до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , спадщину після її смерті прийняв спадкоємець першої черги ОСОБА_3 (її син) подавши заяву про прийняття спадщини за законом 29.03.2022 року.

Відповідно з цього часу він є власником майна померлої матері ОСОБА_5 (зокрема, йому належить в порядку спадкування за законом спірної квартири, оскільки інших окрім цього спадкоємців за заповітом або першої черги після смерті ОСОБА_5 , які прийняли спадщину - немає).

Подальші його ( ОСОБА_3 ) заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини за законом, а також про відмову від прийняття спадщини, які подані 09 серпня 2022 року жодного правового значення не мають, оскільки вони подані після шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини чи відмови від неї.

Отже, зважаючи на те, що спадщину прийняв спадкоємець першої черги ОСОБА_3 , встановлення для позивача факту, який дає йому право на спадкування майна померлої як спадкоємця четвертої черги жодного правового значення немає, оскільки вказане не впливає на зміну черговості при спадкуванні та не змінює права та обов`язки ОСОБА_3 при спадкуванні.

Аналогічно позивач не може претендувати і на спірної квартири, яку прийняв у спадщину спадкоємець першої черги, зважаючи на те, що він міг би отримати вказане майно в порядку спадкування лише у випадку відсутності спадкоємців попередніх черг, не прийняття ними спадщини, усунення від права на спадщину, тощо. Чого у даному випадку, матеріалами справи не підтверджено та не встановлено.

Визнання позову відповідачами у даному випадку теж не має правового значення, оскільки відсутня норма закону, яка б давала право на визнання за позивачем (як спадкоємцем четвертої черги) права власності на майно у порядку спадкування у випадку коли таке належить відповідачу (що прийняв спадщину як спадкоємець першої черги) навіть у випадку коли він не заперечує щодо задоволення позову.

Тому, по суті немає підстав для скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та такі слід визнати безпідставними, а саму апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра