ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
03 березня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Слюсар Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку суброгації, -
Улистопаді 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-Страхування» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з останніх 74 820,60 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.03.2023 сталася ДТП за участі автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 та велосипеда під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі № 752/6098/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Автомобіль Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований ТОВ «Страхова компанія «Віді-Страхування» згідно з стаховим полісом про укладення договору добровільного страхування наземного транспорту № АС-018566 від 18.01.2023.
Власник пошкодженого автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» із заявою від 28.03.2023 про виплату страхового відшкодування.
ТОВ «Страхова компанія "Віді-Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 74 820,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4271 від 03.04.2023.
Позивач вказує, що винуватець у скоєнні ДТП ОСОБА_1 , на час її скоєння виконував трудові обов`язки та перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , а тому на підставі ст. ст. 993, 1194, 1172 ЦК України, особою, відповідальною за збитки, завдані працівником під час виконання ним трудових обов`язків є роботодавець.
Рішенням Господарського суду Київської області від 01 травня 2024 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 вересня 2024 року у справі №911/3691/23, у задоволенні позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

На думку позивача, рішення Господарського суду Київської області від 01.05.2024 у справі № 911/3691/23 ґрунтується на правовій оцінці обставин, що повідомлені сторонами, а не на реально встановлених обставинах справи.

Відтак, позивач звернувся у порядку цивільного судочинства до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом опублікування оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 учасник справи не позбавлений можливості стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, запропоновано позивачу уточнити підстави позову у частині стягнення коштів з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вимоги про що наразі пред`явлено у порядку цивільного судочинства.

11.12.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 06.12.2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було отримано заяву, у якій позивач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, просить прийняти позовну заяву до розгляду та стягнути спірну суму коштів з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до ФОП ОСОБА_2 та відкрито провадження у частині вимог до ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини справи.

16.03.2023 приблизно о 15:08 ОСОБА_1 у місті Києві по вул. Антоновича, керуючи велосипедом, під час затору рухався між транспортними засобами та не вибрав безпечну швидкість для руху, щоб мати можливість контролювати транспортний засіб та під час виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для її безпечного об`їзду, а тому здійснив наїзд на автомобіль Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі № 752/6098/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Автомобіль Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» згідно з стаховим полісом про укладенння договору добровільного страхування наземного транспорту № АС-018566 від 18.01.2023.

Власник пошкодженого автомобіля Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» із заявою від 17.03.2023 про настання страхового випадку та із заявою від 28.03.2023 про виплату страхового відшкодування.

Дані заяви були розглянуті позивачем, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі Акту огляду транспортного засобу від 16.03.2023, рахунку № ПАсС-0005594 від 29.03.2023, Акту виконаних робіт № ПАсСА-015567 від 05.04.2023, страхового акту № 15379 від 03.04.2023, ремонтної калькуляції № 5280 від 08.04.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія "Віді-Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 74 820,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4271 від 03.04.2023.

Так, звертаючись з даним позовом, позивач вказує, що винуватець у скоєнні ДТП ОСОБА_1 , на час її скоєння виконував трудові обов`язки та перебував у трудових відносинах з відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , а тому на підставі ст. ст. 993, 1194, 1172 ЦК України, особою, відповідальною за збитки, завдані працівником під час виконання ним трудових обов`язків є роботодавець ФОП ОСОБА_2 .

Зазначені обставини встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 01 травня 2024 року, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 вересня 2024 року у справі №911/3691/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

ТДВ «Страхова Компанія «Віді-Страхування» у справі №911/3691/23, яка розглядалась у порядку господарського судочинства, зазначало, що внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатило страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, та відповідно, отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки особа, яка є винною в ДТП, є працівником ФОП ОСОБА_2 , а тому, має нести відповідальність на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України.

За наслідками розгляду справи, суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ФОП ОСОБА_2 з огляду на те, що позивачем не доведено факт наявності трудових відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , а також того, що шкода була заподіяна під час виконання працівником службових обов`язків.

Посилаючись повторно на обставину перебування ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у трудових відносинах та на ст. ст. 993, 1194, 1172 ЦК України, ТДВ «Страхова Компанія «Віді-Страхування» вказує, що відповідальною за заподіяні збитки є саме ФОП ОСОБА_2 як роботодавець, не змінює своїх позовних вимог після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху, не доповнює позов посиланнями на норми матеріального права що стосується вимог до ОСОБА_1 як до фізичної особи, хоча звернувся до нього з даними вимогами у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

За вказаних обставин, суд встановлює лише правомірність вимог до ОСОБА_1 , норми матеріального права, які слід застосувати до даних правовідносин, оскільки позивач реалізував своє право на звернення до суду про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_2 у порядку господарського судочинства, про що також зазначалось в ухвалі суду від 23 січня 2025 року у цій справі.

Як зазначалось вище, постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2023 року у справі № 752/6098/23 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні ДТП з автомобілем Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , що сталась 16.03.2023 року.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Range Rover, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було застраховано ТДВ «Страхова компанія «Віді-Страхування», а останнє здійснило виплату страхового відшкодування власнику забезпеченого транспортного засобу в розмірі 74 820,60 грн.

ОСОБА_1 під час ДТП, яка трапилась 16.03.2023 року, керував велосипедом. У даній ситуації велосипед не вважається джерелом підвищеної небезпеки, так як цей транспортний засіб не має двигуна, а рухався внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому. Отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо. За вказаних обставин, не вважається, що ОСОБА_1 здійснював діяльність, пов`язану з виконанням джерела підвищеної небезпеки як одну з передумав для відшкодування шкоди у порядку ст. 1187 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Тобто, саме ОСОБА_1 , як велосипедист та учасник дорожнього руху, внаслідок порушення ПДР України, що встановлено в окремому порядку, здійснив ДТП, що призвело до пошкодження застрахованого позивачем транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного станом на час виникнення правовідносин) передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, розмір матеріальної шкоди по виплаті страхового відшкодування становить 74 820,60 грн., що підлягає стягненню з винної у ДТП особи, цивільна-правова відповідальність якої як велосипедиста на момент ДТП застрахована не могла бути відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відповідача у даній справі.

Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн., що розрахована із врахуванням пониженого коефіцієнта 0,8.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України; ст.ст. 22, 993, 979, 988, 1166, 1191 ЦК України; Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку суброгації, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-Страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 74 820,60 грн., судовий збір в сумі 2 422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, визначених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Віді-Страхування», , адреса: Київська обл., Бучанський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 60-А;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.А.Осаулова

Рішення суду виготовлено 03.03.2025 року