Справа № 296/6970/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Цимбалюк А.Ю.,

представника позивача - адвоката Козуба О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 31.07.2024 ТОВ «Коллект центр» (далі також позивач) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_1 (далі також відповідач), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором №2607340 від 26.06.2021 у розмірі 43 491 грн.

1.2. Позов мотивовано тим, що 26.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2607340 (надалі Договір), згідно з яким позикодавець надав відповідачці позику в розмірі 8 500 грн. строком на 30 днів до 26.07.2021, який укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6, 12 п.1 ст.3, п.12 ст. 11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст. 205 ЦК України), який був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п.9 Договору позики, реквізити та підпис сторін.

29.12.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №29/12-2022, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за плату права грошової вимоги до боржників за договорами фінансових послуг, в тому числі за Договором, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

В свою чергу, 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «Коллект центр», в тому числі за договором позики №2607340 від 26.06.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

1.4. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань за договором позики не виконала, внаслідок чого станом на 31.07.2024 утворилась заборгованість у розмірі 122 417 грн., однак враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 43491 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8500 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34991 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 09.09.2024 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у цивільній справі №296/6970/24, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

2.2. 23.09.2024 відповідач засобами поштового зв`язку направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ТОВ Коллект Центр, посилаючись на те, що приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору, позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Також відповідач вказує, що наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору, не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу. Тобто відповідач заперечує факт отримання від позивача грошових коштів (а.с.55-70).

2.3. 14.10.2024 від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, із зазначенням, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, у зв`язку з цим представник позивача просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2.5. В судовому засіданні представник позивача Козуб О.М. підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

2.6. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету позивача (а.с.52, 53, 103-104).

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 26.06.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики від 26.06.2021 №2607340, згідно з яким позикодавець надав відповідачу кредит в розмірі 8 500 грн, строком на 30 днів до 26.07.2021 (а.с.7-11).

3.2. 29.12.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №2607340 від 26.06.2021, укладеним між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 (а.с.21-22).

3.3. 10.03.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №2607340 від 26.06.2021, укладеним між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

3.4. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 31.07.2024 за відповідачем утворилася заборгованість за договором позики, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8 500 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 113 917,00 грн

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

4.2. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

4.3. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

4.4. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

4.5. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

4.6. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

4.7. Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

4.8. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

4.9. Статтями 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

4.10. Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту.

4.11. Згідно статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

4.12. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

4.13. Згідно статтей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. Судом встановлено, що 26.06.2021 між ТОВ "Маніфою" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2607340 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України).

5.2. Як вбачається зі змісту договору відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Ідентифікація здійснювалась в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту.

5.3. Натомість, відповідачем не надано до суду доказів того, що її персональні дані (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від її імені.

5.4. Судом враховується, що підписанням договору позики відповідач також підтвердила, що вона вивчила повністю та погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту ТОВ "Маніфою", які є невід`ємною частиною договору; вивчила та повністю погоджується з умовами цього договору позики (пп. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики).

5.5. Правилами, розміщеними на сайті товариства (https://money4you.ua/pronas/ normatyvna-dokumentatsiya/), зокрема п. 4.3.1 передбачено, що договір позики з фізичною особою укладається в інформаційно-телекомунікаційні системі товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

5.6. Пунктом 4.3.2 Правил визначено, що оферта, що містить повний текст договору позики, розміщується товариством в особистому кабінеті та надається для вивчення й погодження фізичний особі, яка бажає укласти договір позики.

5.7. Пунктом 4.3.5 Правил визначено, що прийняття оферти (акцепту) фізичною особою, яка бажає укласти договір позики, відбувається шляхом надсилання електронного повідомлення, яке містить істотні умови договору позики.

5.8. Пунктом 4.3.6 Правил визначено, що договірна документація підписується позичальником одноразовим ідентифікатором, що генеруються та надсилається йому товариством за вказаними в особистому кабінеті контактними даними; товариством підписуються відповідна електрона договірна документація електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

5.9. У постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020, у справі №382/327/18 від 02.12.2020, у справі 284/157/20 визначено, що підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування.

5.10. Представником позивача в судовому засіданні доведено, що укладений кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Більш того, представник позивача вказав, що без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

5.11. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

5.12. З урахуванням принципу тлумачення «favor contractus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).

5.13. Натомість відповідачем не надано до суду доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін.

5.14. Суд звертає увагу, що даний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений.

5.15. З матеріалів справи та інформації, яка надана АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду від 15.10.2024, вбачається, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 8 500 грн.

Відповідно до п. 2.6 Договору Позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів.

5.16. Таким чином, посилання відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів, спростовуються наявними в справі матеріалами та відповідачем не спростовано.

Щодо розрахунку заборгованості.

5.17. Як вбачається зі змісту пункту 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0.79600% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Згідно п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.

5.18. Суд звертає увагу відповідача на те, що вона не була позбавлена можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлялась. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору.

5.19. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання коштів в позику.

5.20. Враховуючи, що відповідачу було надано обумовлені договором від 26.06.2021 грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором позики не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Коллект центр" позики в розмірі 8 500 грн. та заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 34 991 грн.

5.21. Оскільки відповідач користується кредитним коштами та станом на час розгляду справи в суді їх не повернула, суд вважає, що позов ТОВ "Коллект Центр" підлягає задоволенню.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

(і) Щодо витрат, пов"язаних зі сплатою судового збору:

6.1. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 гривень.

(іі) Щодо витрат на правову допомогу:

6.2. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

6.3. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

6.4. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

6.5. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6.6. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

6.7. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

6.8. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

6.9. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

6.10. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13 000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024, заявкою про надання юридичної допомоги №298 від 01.07.2024, витягом з акту №2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 (а.с.37-38, 41-42).

6.11. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

6.12. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

6.13. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

6.14. Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

6.15. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

6.16. Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

6.17. Враховуючи предмет спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, те, що справа не є складною, виходячи з критеріїв виправданості, розумності розміру витрат та співмірності з позовом і складністю справи, суд приходить до висновку, що розмір судових витрат є завищеним та не відповідає критеріям виправданості, розумності.

6.18. З огляду на викладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 5 000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, оскільки саме така сума є виправданою та відповідає співмірності та розумності.

Керуючись статтями 19, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 274 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором №2607340 від 26.06.2021 у розмірі 43 491 (сорок три тисячі чотириста дев`яносто одну) гривню, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"

місцезнаходження за адресою:

01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306

Відповідач:

ОСОБА_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Повне рішення суду складене 17.02.2025.

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА