ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2105/24 Номер провадження 22-ц/814/883/25Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д.Є. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Анапольської Руслани Володимирівни

на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року, постановлену суддею Хоменком Д.Є., повний текст ухвали складений - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Анапольська Р.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 15.11.2014 уклали шлюб. До укладення шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Починаючи з моменту народження дитини, відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків в частині виховання своєї доньки, тобто фактично батько самоусунувся (ухилився) від виховання доньки, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.09.2017 шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2017 спільна донька ОСОБА_3 проживала з позивачем. ОСОБА_1 одна виховувала доньку, забезпечувала їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Однак, відповідач, навіть після розірвання шлюбу, на постійній основі переслідував відповідача, що впливало на її моральний стан через постійні погрози. Окрім того, відповідач нерідко застосовував до позивача фізичне насильство, вимагав, щоб вона з донькою повернулася до нього на постійне проживання. Прагнучи створити щасливі сімейні стосунки, 22.03.2019 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна донька ОСОБА_5 . Бажання спілкуватися з дитиною, батько ОСОБА_2 не виявляв. Незважаючи на непорозуміння між позивачем та відповідачем, остання жодного разу не чинила перешкод у спілкуванні батька з дитиною ОСОБА_3 . Разом з донькою телефонували батькові ОСОБА_2 , але останній жодного разу не відповів на її дзвінки. Донька мала бажання спілкуватися з батьком, але він з незрозумілих причин відхилив спроби дитини щодо спілкування. Протягом восьми років відповідач не цікавився життям дитини, не приймав участі у її вихованні та належним чином матеріально не забезпечував доньку.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року провадження у цивільній справі №545/2105/24 (провадження 2/550/284/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав - зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Крім того, відповідач у своєму листі на адресу суду від 02.07.2024 фактично висловив незгоду із розглядом справи за його відсутності. З урахуванням наведеного, дотримуючись принципу змагальності процесу, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для зупинення провадження у даній справі, які підтверджені належними доказами.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Анапольська Р.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на час проведення підготовчого судового засідання у вказаній справі ОСОБА_2 перебуває у лавах Збройних Сил України. Разом з тим, судом не було взято до уваги сталу практику Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, в частині необхідності доведення того факту, що відповідач дійсно перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Проігноровано також і факт відсутності у матеріалах справи доказів, на яких неодноразово наголошував Верховний Суд, задля доведення підстав неможливості прийняття участі у судовому засіданні, а саме, письмових наказів по особовому складу, форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Не взято до уваги Чутівським районним судом Полтавської області і тієї обставини, що сам відповідач не надав суду жодних доказів неможливості прийняття участі у судовому засіданні за допомогою відеоконференції чи свого представника. Посилаючись на дотримання «принципу змагальності процесу», суд першої інстанції не надав жодної оцінки повідомленню, яке надійшло на електронну адресу суду, нібито, від ОСОБА_2 , зазначивши, що крім того, відповідач у своєму листі на адресу суду від 02.07.2024 фактично висловив незгоду із розглядом справи за його відсутності. Звертає увагу на повідомлення невстановленої особи, яке і стало, на думку судді, підставою для зупинення провадження у справі відносно неповнолітньої особи. Вважає, що судом першої інстанції як підставу для зупинення провадження у справі, покладено повідомлення від невстановленої особи, тоді, як враховуючи повну не відповідність останнього вимогам, визначеним статтею 183 ЦПК України, яке мало б бути залишене без розгляду. Судом першої інстанції не надано жодної оцінки тому, що вказане повідомлення не було підписане належним чином, а ні особисто заявником, а ні за допомогою електронного підпису (про підписання вказаного повідомлення, шляхом накладення електронного підпису у судовому засіданні також не повідомлялось). До вказаного повідомлення не долученого жодних документів на підтвердження особи. Тобто, враховуючи назву електронної скриньки ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не можливо достеменно встановити, що саме відповідачем ОСОБА_2 було направлене вказане повідомлення. Аналізуючи зміст вказаного повідомлення, не вбачається клопотання відправника а ні про зупинення провадження у справі, а ні про розгляд справи за його відсутності. Отже, судом першої інстанції грубо порушено принцип змагальності сторін, трактуючи обставину перебування відповідача на військовій службі виключно на користь останнього, не дивлячись навіть на недоведеність перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки сам по собі факт мобілізації останнього не доводить вищевказаної обставини та, відповідно до вищевикладених висновків Верховного Суду, не є належним доказом для зупинення провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на запит суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла відповідь №9в/3/5556 від 25.09.2024 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 01.04.2022 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 85).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 який діє по теперішній час.

Варто зауважити, що ст.251 ЦПК України містить безальтернативний обов`язок суду зупинення провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Жодної заяви чи клопотання від учасника процесу у даному випадку не вимагається.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, що перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Норми цивільного процесуального законодавства розрізняють обов`язкову та факультативну підставу для зупинення провадження у справі.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №753/19628/17, від 16.11.2022 у справі №753/3880/20, від 21.12.2022 у справі №456/2541/19, від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20 та від 04.07.2023 у справі №359/7297/22.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в тому числі і на час постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

Тобто, з врахуванням положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань (ухвали Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19, від 29.08.2022 у справі №461/5209/19).

Також, Касаційний цивільний суд Верховного Суду визначив, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнав недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова від 29.03.2023 у справі №756/3462/20).

У постанові від 29.03.2023 у справі №756/3462/20 Касаційний цивільний суд Верховного Суду України, зазначив: «Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі №852/2а-2/24 вказано, що конструкція пункту 5 частини першої статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством. Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Встановлено, що особа перебуває на військовій службі по мобілізації. Із витягу до наказу вбачається, що особу призначено на посаду головного сержанта - командира першого відділення першого взводу роти охорони відповідного ІНФОРМАЦІЯ_4 . За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 01.04.2022 призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 №9в/3/5556 від 25.09.2024 (а.с. 85).

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 №216 від 01.08.2023 солдата ОСОБА_2 вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с. 167).

Відповідно витягу із наказу №255 від 01.09.2024 визнано такими що вибули у відрядження до ТГр «Суми» відповідно до бойового розпорядження командира ТГр «Суми»№3/ТГРС/дск від 01.03.2024, з метою виконання бойових завдань, з 01.09.2024 нижчепойменованих військовослужбовців: солдата ОСОБА_2 (а.с. 168).

Згідно листа №612/1/1/498 від 25.02.2025 військової частини НОМЕР_3 , громадянин ОСОБА_2 не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та не зараховувався до списків особового складу військових частин навчального центру АДРЕСА_1 . Військова частина НОМЕР_1 - не входить до складу навчального центру АДРЕСА_1 (а.с. 183).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження проходження відповідачем ОСОБА_2 військової служби у військовій частині, що переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, на час зупинення провадження у справі.

Повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 №9в/3/5556 від 25.09.2024 не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, оскільки у ній відсутня інформація про те, що військова частина НОМЕР_2 , в якій проходив (проходить) військову службу ОСОБА_2 , переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України.

Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З цих мотивів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки спір між сторонами у даній справі остаточно не вирішено, то питання розподілу судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Анапольської Руслани Володимирівни - задовольнити.

Ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов