Номер провадження 2/341/177/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 лютого 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

УСТАНОВИВ

Представник Тараненко А. І. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС»» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позові просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21.12.2022 № 560745833 у розмірі 42152,14 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором від 21.12.2022 № 560745833, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість на суму 42152,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8299,26 грн, заборгованість за процентами 33852,88 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Судове засідання призначено на 20.12.2024, яке відкладено на 15.01.2025.

У чергове судове засідання 18.02.2025 сторони не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином.

Представник позивача в позові, просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в установленому законом порядку. Судову повістку-повідомлення про судове засідання надіслано на офіційну зареєстровану адресу відповідачки, яку вона отримала 21.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 136).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідачка належним чином повідомлена. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалась, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала. Ходом розгляду справи не цікавилась. У судове засідання не прибула.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою суду від 18.02.2025 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

21.12.2022 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 560745833 (далі - Договір)(а. с. 21-29).

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8300,0 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила).

Згідно з п. 2.2. Договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника.

Відповідно до п. 3.1 Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 20 (двадцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2 Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії на строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняться дата укладення Договору щодо дати надання першого траншу за Договором.

Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в дому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою:

Z ? 30-(X-Y), де:

Z - кількість днів, на які продовжується дисконтний період;

Х - поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень дисконтного періоду;

Y - дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця).

При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо у Y > Х, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 20 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2971,40 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.

Відповідно до п. 3.4 Договору продовження строку дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов Договору в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови, які застосовуються протягом всього строку дії цього Договору зазначенні в цьому Договорі в момент його укладення. Оскільки пролонгація не є зміною істотних умов Договору, зокрема, строку дії Договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до Договору, в тому числі Пролонгація не потребує застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації є конклюдентною дією, спрямованою на застосування тих чи інших, передбачених цим Договором умов користування кредитом без зміни строку дії Договору.

Згідно з п. 7.3 Договору проценти за Договором сплачуються в наступному порядку:

- протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору ( п. 7.3.1);

- після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( п. 7.3.2).

Відповідно до п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, Договором не передбачено.

Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2).

Відповідно до п. 8.3 Договору за умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах пункту 8.5 Договору, то зобов`язання позичальника щодо сплати процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (далі Базова процентна ставка).

Згідно з п. 8.4 Договору зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 11.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Цей договір підписаний від імені ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором MNV682YT.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору від 21.12.2022 № 560745833: тип кредиту кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 500-25000,0 грн; строк кредитування 1826 днів (дисконтний період - 65 днів з можливістю продовження строку); спосіб та строк надання кредиту цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів; процентна ставка, процентів річних: дисконтна процентна ставка 3,65% 766,50%, індивідуальна процентна ставка 383,25% 766,50%, базова процентна ставка 766,50%; після закінчення дисконтного періоду 1087,70%; тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка, процентів річних 649% (а. с. 20-21).

ОСОБА_1 подала до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронну заявку на отримання грошових коштів у кредит, де відобразила свої особисті дані, зокрема, номер картки для отримання коштів (а. с. 36).

Згідно з копією платіжного доручення від 21.12.2022 підтверджується, що здійснено переказ грошових коштів у розмірі 8300,0 грн, платник ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач ОСОБА_1 , переказ коштів відповідно до договору від 21.12.2022 № 560745833, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а. с. 47).

Відповідно до копії довідки № 07_1/2024, яка видана відповідно до договору від 26.09.2013 № 1336 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ ПриватБанк, здійснено за дорученням ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і, і3 успішний платіж через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанку на картку клієнта № НОМЕР_2 , сума операції 8300,0 грн, дата проведення операції 21.12.2022, ID платежу (а. с. 48-50).

28.11.2018 між ТзОВ «Таліон Плюс» (далі Фактор) та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а. с. 51-53).

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Строк дії цього договору закінчується 28.11.2019 (п. 8.2).

28.11.2019 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, згідно з якою строк дії Договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а. с. 57).

31.12.2020 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, згідно з якою Договір факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 викладено у новій редакції, а його дію продовжено до 31.12.2021 (а. с. 58-61).

31.12.2021 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 (а. с. 63).

31.12.2022 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2023 (а. с. 64).

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 14.03.2023 № 220 до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором у загальному розмірі 21377,26 грн, з яких 8299,26 грн тіло кредиту; 13078,0 грн заборгованість за процентами (а. с. 65-66).

Отже, за умовами договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 та додаткових угод до нього ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором.

23.02.2024 між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі Фактор) та ТзОВ «Таліон Плюс» (далі Клієнт) укладено договір факторингу № 23/0224-01 (а. с. 68-71).

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 23.02.2024 № 1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором у загальному розмірі 42152,14 грн, з яких 8299,26 грн тіло кредиту; 33852,88 грн заборгованість за процентами (а. с. 73-76).

Отже, за умовами договору факторингу від 23.02.2024 № 23/0224-01, ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором.

17.07.2024 між ТзОВ «ЕЙС» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 17/07/24, за умовами якого ТзОВ «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором (а. с. 77-80).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 17.07.2024 № 17/07/24 до ТзОВ «ЕЙС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором у загальному розмірі 42152,14 грн, з яких 8299,26 грн тіло кредиту; 33852,88 грн заборгованість за процентами (а. с. 82-84).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 14.03.2023 розмір заборгованості за тілом кредиту 8299,26 грн, заборгованість за процентами 15787,26 грн (а. с. 86-88).

При цьому суд установив, що протягом періоду з 21.12.2022 до 07.02.2023 відповідачці нараховувались проценти за ставкою 1,79% на день, тобто по 148,57 грн. Протягом наступного періоду з 12.02.2023 до 14.03.2023, тобто після закінчення дисконтного періоду, проценти нараховувались за ставкою 2,98 % на день, а саме по 247,32 грн відповідно до п. 8.4 Договору.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Таліон Плюс» станом на 06.06.2023 розмір заборгованості складає 42152,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8299,26 грн, заборгованість за процентами 33852,88 грн (а. с. 89-91).

З відповідного розрахунку суд установив, що протягом періоду з 15.03.2023 до 06.06.2023 проценти нараховувались за ставкою 2,98 % на день, тобто по 247,32 грн відповідно до п. 8.4 Договору.

Водночас заборгованість за Договором ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «ЕЙС» не нараховувалась.

Відповідно до виписки ТзОВ «ЕЙС» з особового рахунку за Кредитним договором № 560745833 підтверджується, що 21.12.2022 боржниці, якою є ОСОБА_1 , надано кредит згідно з Кредитним договором від 21.12.2022 № 560745833. Заборгованість перед ТзОВ «ЕЙС» за Кредитним договором від 21.12.2022 № 560745833 станом на 22.08.2024 (включно) складає 42152,14 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8299,26 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 33852,88 грн. Станом на 22.08.2024 ТзОВ «ЕЙС» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором від 21.12.2022 № 560745833 не погашена (а. с. 92).

Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу ,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідачка ОСОБА_1 ознайомилась і які прийняла шляхом підписання відповідного Договору.

Отже, суд установив, що відповідачка була ознайомлена з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодилась.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 514 ЦК України установлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Таким чином, право вимоги за Договором від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТзОВ «ЕЙС» на підставі договорів факторингу 28.11.2018 № 28/1118-01, 23.02.2024 № 23/0224-01, 17.07.2024 № 17/07/24.

Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору від 21.12.2022 № 560745833, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість за цим Договором на суму 42152,14 грн. Така заборгованість складається з: 8299,26 грн заборгованість за тілом кредиту становить, 33852,88 грн заборгованість за процентами.

Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копією Договору, паспортом споживчого кредиту, Правилами надання грошових коштів у позику, копією платіжного доручення від 21.12.2022 на суму 8300,0 грн, копією довідки № 07_1/2024, копіями договорів факторингу 28.11.2018 № 28/1118-01, 23.02.2024 № 23/0224-01, 17.07.2024 № 17/07/24, розрахунками заборгованості тощо.

Водночас ОСОБА_1 відзиву, будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надала.

З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією договору про надання правової допомоги від 26.07.2024 № 26/07/24-01, укладеним між ТзОВ «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копією додаткової угоди № 5 до договору про надання правової допомоги від 26.07.2024 № 26/07/24-01, укладеним між ТзОВ «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копією свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, копією акта прийому-передачі наданих послуг від 26.07.2024 , відповідно до якого вартість послуг складає 3500,0 грн, копією платіжної інструкції від 09.10.2024 № DІ0039 на суму 6000,0 грн (а. с. 93-98).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідачки не надходило.

Відповідно до статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а. с. 105).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙС»» заборгованість за Кредитним договором від 21.12.2022 № 560745833 у розмірі 42152,14 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8299,26 грн, заборгованість за процентами 33852,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙС»» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙС»» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 лютого 2025 року.

Учасники:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙС»», місцезнаходження за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, ;

відповідачка ОСОБА_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ