Справа № 635/3795/21
Провадження №2/635/2006/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Даниленко Т.П.
за участі секретаря судового засідання Загайко Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
21.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області 06.08.2012. ОСОБА_1 проживала разом з її матір`ю, чоловіком та сином в АДРЕСА_1 , однією родиною протягом 1980-х-2020-х років. ОСОБА_1 проживала однією сім`єю зі спадкодавицею (її матір`ю), до смерті піклувалася про неї, та до і після смерті матері - користувалася, розпоряджалася спадковим майном, оплачувала комунальні платежі, обробляла земельну ділянку, ремонтувала будівлі та споруди.
За вищезазначеною адресою ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком та сином, син ОСОБА_4 , навчався в Липецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів імені П. В. Щепкіна Харківської районної ради Харківської області з 1 вересня 2008 року по 28 листопада 2018 року. Мати, ОСОБА_1 брала активну участь у шкільному житті та приділяла належну увагу вихованню сина.
Крім того, ОСОБА_1 з 1992 року знаходиться на обліку в амбулаторії села Липці Харківського р-ну Харківської області, куди протягом всього часу зверталась зі скаргами по здоров`ю.
Фактичне проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 в період з 1989 року до 05.08.2012 підтверджується також актом обстеження від 10.10.2016, складеним депутатом Липецької сільської ради Топчій О. О.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки в праві спільної власності житлового будинку літ. «А» з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 .
24.01.2017 для оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори. У відповідь, у зв`язку з тим, що документів, які безспірним порядком стверджують факт прийняття нею спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, після смерті матері Позивачки не було надано, завідувач державної нотаріальної контори запропонувала звернутись до суду для встановлення факту спільного проживання разом з матір`ю на час відкриття спадщини.
Спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 зареєстровано не було. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про спадщину на 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 на підставі відсутності у неї правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.
Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями були його дружина в 1/3 частці, син в 1/3 частці, та в 1/3 частці його мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
23.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 53/2017. Але, Постановою вих. № 968/02-31 від 23.03.2020р. у видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено.
Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2020 року № 968/02-31 державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л. М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на підставі ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», яка зобов`язує нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряти, в тому числі склад спадкового майна. Вказана норма закону в частині перевірки складу спадкового майна конкретизується п. п. 4.15 п. 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, згідно якого «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Приписи вищевказаних нормативних актів станом на 23 березня 2020 року нотаріусом не можливо було виконати.
05 лютого 2020 року за реєстровим номером № 1-110 на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві спільної власності на Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Іншу 1/6 частку в заяві до державної нотаріальної контори від 05.02.2020 року ОСОБА_2 просить залишити відкритою за ОСОБА_1 дочкою спадкодавиці.
ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після ОСОБА_3 та звернулася із відповідною заявою до державного нотаріуса для оформлення спадщини, вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на нерухоме майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, Позивач не реалізувала своє право на оформлення спадкового майна у встановлений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спосіб, та вимушена звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.
В зв`язку з вищевикладеними обставинами вона не має можливості прийняти частину спірного домоволодіння у спадок після смерті матері та зареєструвати майно належним чином. З цих підстав вона вимушена звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Під час підготовки справи до розгляду судом було встановлено, що вирішення даного спору може вплинути на права та обов`язки особи, яка не є стороною у справі, а саме ОСОБА_2 , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві спільної часткової власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами після смерті ОСОБА_5 , спадкоємицею якого в тому числі була мати ОСОБА_5 ОСОБА_3 .
Враховуючи предмет позову та з урахуванням матеріалів справи, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки рішення по даній справі може вплинути на його права та обов`язки. 24 червня 2021р. судом було ухвалено залучити до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 .
19 серпня 2021 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою №635/2044/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу, стягнення грошової компенсації за частку у спадковому майні, яка знаходиться в провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т. В., посилаючись на те, що по даним справам є спільний предмет позову визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Разом з тим, ОСОБА_2 не надав жодних доказів на підтвердження наявності в суді вищевказаної справи та стадії її розгляду, що унеможливило суд вирішити питання щодо об`єднання справ в одне провадження у порядку, передбаченому ст. 188 ЦПК України. Надані ним копії позову жодним чином не свідчать про відкриття провадження у справі за даним позовом і стадії розгляду справи, при цьому він не є відповідачем у даній справі. Крім того позовні вимоги за вищевказаним позовом стосувалися іншого майна, тобто іншого предмета спору, а докази прийняття уточненої позовної заяви з вимогами щодо спірного майна за даним позовом відсутні. Враховуючи викладене, правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою № 635/2044/20, яка знаходиться в провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т. В., суд не вбачав, а тому відмовив у його задоволенні.
Так, ухвалою суду від 21 січня 2022р. було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою № 635/2044/20, яка знаходиться в провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т. В.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 6 грудня 2023 року судом було залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надано строк 5 днів з дня отримання даної ухвали на усунення недоліків.
Під час попереднього судового засідання 06.12.2023р. судом було визначено невідповідність статусу Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , та запропоновано залучити його до участі у справі в якості відповідача.
ОСОБА_1 щодо зміни статусу ОСОБА_2 з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на відповідача зазначає, що спірною є інша 1/6 частка нерухомого майна, право власності та право на спадкування на яку на дату подання позову та на сьогоднішній день не зареєстроване за жодною живою особою.
У зв`язку з тим, що спадщину в розмірі 1/6 частки в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 прийнято ОСОБА_1 на підставі ст. 1268 Цивільного Кодексу України, але свідоцтва про право на спадщину вона не отримала, відповідачем було визначено Липецьку територіальну громаду та просила врахувати той факт, що до визначеного судом відповідача ОСОБА_2 , який є власником іншої неспірної частини будівлі жодних позовних вимог ОСОБА_1 не висувається та права позивача він не порушив.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.12.2023 судом було вирішено виключити як третю особу ОСОБА_2 і залучити ОСОБА_2 у якості співвідповідача по даній справі та продовжити розгляд цивільної справи.
Рішенням Вищої ради правосуддя № 267/0/15-24 від 30.01.2024 року достроково закінчено відрядження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе К. Ш. до Полтавського районного суду Полтавської області із 12 лютого 2024 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.02.2024р. справу № 635/3795/21 передано від судді Харабадзе К. Ш. до судді Путря О. Г.

Враховуючи, що Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області з 23.11.2022 року, тому Харківський районний суд Харківської області наділений повноваженнями та достатніми процесуальними можливостями для розгляду справи. Мотивуючись тим, що судовий розгляд позовної заяви Харківським районним судом Харківської області цілком забезпечить ефективність, оперативність, розумність строків розгляду справи судом, та дотримання прав учасників справи, а саме, можливість брати участь у судових засіданнях та реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, визначені ст. 43 ЦПК України, що буде сприяти забезпеченню права сторін на доступ до суду, Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2024 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.07.2024 справу прийнято до розгляду суддею Даниленко Т. П. та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.12.2024 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

12.12.2024 від ОСОБА_1 для підтвердження інформації, викладеної в поданих до суду документах, надійшло клопотання про виклик свідків, які можуть підтвердити обставини, викладені в позовній заяві, а саме фактичне проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 в період з 1989 року до 05.08.2012 разом з її матір`ю ОСОБА_3 , чоловіком та сином однією родиною.

Зазначені свідки можуть підтвердити факт спільного проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 на протязі всього її життя в залі судового засідання: ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (подруга, кума), ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 (сусідка, вчителька), ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (сусід).

Ухвалою від 12.12.2024 до суду були викликані свідки ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

17.12.2024 від Липецької сільської ради Харківського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій просить розглядати справу за наявними в справі матеріалами, та про задоволення позову не заперечують.

04.02.2025 в судовому засіданні були опитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які особисто в судовому засіданні підтвердили фактичне спільне проживання ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , в період з 1989 року до 05.08.2012.

Свідок ОСОБА_8 на призначену судом час та дату особисто прибути не зміг, тому ОСОБА_1 24.02.2025 надала до суду нотаріально завірені свідчення ОСОБА_8 в такій справі № 635/3795/21, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 в селі Липці протягом тривалого часу та на час відкриття спадщини.

Представник відповідача Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тож відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавали.

24.02.2025 від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомлених про судове засідання відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, свідків, дослідивши надані докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 від 16.05.1961 ОСОБА_1 народилась в селі Липці Дергачівського району Харківської області, батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_3 від 06.08.2012, актовий запис про смерть № 57.

Згідно із Інформацією виданою Липецькою сільською радою від 20.03.2020 за № 269 на день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані зять ОСОБА_10 1967 р.н., та онук ОСОБА_4 2001 р.н.

ОСОБА_1 з 03.03.1999 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 , але фактично постійно проживала з матір`ю ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_10 та сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5 (рідному брату позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями якого були його дружина в 1/3 частці, син в 1/3 частці, та в 1/3 частці його мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

05.02.2020 до держнотконтори звернувся онук спадкодавиці ОСОБА_3 - ОСОБА_2 з заявою про оформлення його спадкових прав та видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . 05.02.2020 за реєстровим № 1-110 на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Інша 1/6 частка житлового будинку залишена відкритою за ОСОБА_1 дочкою спадкодавиці.

23.03.2020 ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернулась до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л. М. з метою оформлення спадщини.

23.03.2020 постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л. М. нотаріус встановив, що заявником ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, вона не подала заяву про прийняття спадщини; нотаріус постановив відмовити у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційними Довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220142861 від 13.08.2020 та № 251269508 від 05.04.2021 відповідно.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька ОСОБА_1 .

У відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2020 державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л. М., було заведено спадкову справу під № 53/2017 на підставі заяви ОСОБА_1 .

27.04.2017 Харківською районною державною адміністрацією Харківської області згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2017 у справі № 635/7616/16-ц за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності: 20207585).

Постановою Харківського апеляційного суду від 25.02.2020, у справі № 635/7616/16-ц було скасовано рішення Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2017, але державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 скасована або припинена не була.

Оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а рішення суду яким було встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , було скасовано судом апеляційної інстанції, вона не може оформити свої права на спадщину, одержати свідоцтво про право на спадщину.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Довідки № 10 від 14.05.2020, виданої Липецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів імені П. В. Щепкіна Харківської районної ради Харківської області син позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчався у Липецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів імені П. В. Щепкіна з 01.09.2008 по 28.11.2018р., мати ОСОБА_1 брала активну участь у шкільному житті та приділяла належну увагу вихованню сина.

Виписка № 342 від 15.05.2020 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 також вказує на те, що ОСОБА_1 знаходилась на обліку в амбулаторії с. Липці з 1992 року, проходила медичний нагляд та лікування до 2020 року.

Депутатом Липецької сільської ради Топчій Оленою Олександрівною 10.10.2016 було проведено обстеження та складено акт про .те, що дійсно в АДРЕСА_6 , фактично постійно проживає ОСОБА_1 1961 року народження, разом із нею проживають та прописані за даною адресою її чоловік ОСОБА_10 1967 року народження, та син ОСОБА_4 , 2001 року народження, в період з 5 січня 1989 року по 5 серпня 2012 року разом з ними фактично постійно проживала та була прописана мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 1928 року народження.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, ч. 2ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено: спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статей1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1268-1270 ЦК України свідчить, що: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, крім випадку, якщо він вчинив активні дії, спрямовані на відмову від її прийняття, шляхом подання відповідної заяви нотаріусу в межах установленого статтею 1270 ЦК України строку; подання такої заяви за межами шестимісячного строку на прийняття спадщини або відсутність будь-яких активних дій з боку спадкоємця, спрямованих на вираження волевиявлення щодо відмови від прийняття спадщини, свідчить про прийняття ним спадщини та вступ у володіння спадковим майном;

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено ч. 1, 2, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання позивача не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 не може оформити своє право на спадкове майно в нотаріальному порядку, а також те, що іншим способом, крім судового порядку, вона не може захистити своє право на спадкове майно, відповідно до ст. 16 ЦК України таке право підлягає захисту шляхом визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем в момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.81,263-265,293,294,315,319 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Фрунзенським РВ ХМУУМВС України в Харківській області 12 квітня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у будинку за адресою: АДРЕСА_7 ), на час відкриття спадщини після спадкодавця ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Фрунзенським РВ ХМУУМВС України в Харківській області 12 квітня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом внаслідок смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, що складається із 1/6 житлового будинку літ. «А» з надвірними будівлями: літня кухня - літ. «Б», сараї - літ. «В, Д, Е»; гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Ж», колонка літ. «К», вигрібна яма літ. Я», вимощення літ. «І», що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 66.5 кв.м., житловою площею 40.5 кв.м. (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251).

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т.П.Даниленко