Номер провадження: 22-ц/813/1108/25
Справа № 522/2036/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддівНазарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор»

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лекс Навігатор на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання припиненим зобов`язання проведеного належним чином, визнання застави у вигляді іпотеки припиненою, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання виконаним належним чином та припиненим зобов`язання за Кредитним договором з фізичною особою №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, укладеною між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК», визнання припиненим договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 та договору про внесення змін до Договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18 березня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 18 березня 2008 року за реєстровим номером 584 (щодо зміни умови кредитування) та зобов`язати відповідача зняти обтяження у вигляді вищевказаної іпотеки (спецрозділ).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2008, між ОСОБА_1 (Позичальник) та ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор) укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/1388/3/11788. Згідно п.1.1 Договору, кредитор, на положеннях та умовах цього Договору надає Позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 17.03.2018 року, зі сплатою 13,5% річних. У відповідності до п.2.1 Договору, кредитні кошти призначені на ремонт власної двокімнатної квартири, загальною площею 43,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , придбання меблів, побутової техніки. Відповідно до п.5.1 Договору, Позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у Договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів, на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 11.2 Договору, передбачено, що зміни в Договір оформлюються додатковими угодами, які стають невід?ємною частиною Договору якщо інше не передбачено умовами Договору. Також, виконання зобов`язань по Договору, між Позичальником та Кредитором забезпечено заставою, а саме іпотекою, що підтверджується Договором іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 року укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (яка є співвласником квартири) та ПАТ «Ерсте Банк».

В подальшому ПАТ «Ерсте Банк» реорганізовано у ПАТ «ФІДОКОМБАНК», яке також реорганізовано у ПАТ «ФІДОБАНК» (яке є повним правонаступником прав та обов?язків ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «ФІДОКОМБАНК»), згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.03.2016 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК», укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору з фізичною особою №014/1388/3/11788 від 18.03.2008 року (щодо зміни умови кредитування).

Так, згідно п.1.1 Додаткової угоди, сторони взаємно підтверджують, що станом на 22.12.2015 року (дата реструктуризації), ОСОБА_1 мав заборгованість перед Банком за Договором в розмірі 42 593,96 доларів США.

Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди, сторони домовились в Дату реструктуризації змінити умови кредитування. Так, зокрема, згідно п.1.2.2.1 Додаткової угоди, клієнт зобов?язаний повернути кредит в дату остаточного повернення кредиту. У відповідності до п. 1.2.2.2 Додаткової угоди, Транш 1, який складає 50% від загальної суми кредиту в гривні в сумі 500 865,62 гривень, Клієнт зобов?язаний погашати в сумах та терміни згідно графіку. Транш 2, який складає різницю між загальною сумою кредиту в гривні та Траншем 1, та включає суму курсової різниці при зміні валюти зобов?язання за кредитом в іноземній валюті, визначеному у відповідності до п.8 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в сумі 500 865,61 гривень, Клієнт зобов?язаний погасити єдиним платежем згідно графіку в дату остаточного повернення кредиту у разі невиконання умов, визначених в п.1.2.5 цієї Додаткової угоди. При цьому Транш 2 підлягає прощенню Банком, на умовах, визначених в 1.2.5 цієї Додаткової угоди.

Пунктом 1.2.5 Додаткової угоди, умови прощення Банком Клієнту боргу за Траншем 2: у разі виконання Клієнтом своїх зобов?язань щодо погашення Траншу 1, а також сплати процентів за користування Траншем 1 і Траншем 2, в строки та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою, але в будь-якому випадку за відсутності прострочень по сплаті будь-яких платежів за Траншем 1 більш ніж на 90 календарних днів, Банк зобов?язується з періодичністю та в обсягах, визначених самостійно, але не пізніше ніж 360 календарних днів після повної сплати Траншу 1, та процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, припинити зобов?язання Клієнта щодо погашення Траншу 2 шляхом прощення Траншу 2. Таке прощення здійснюється Банком на підставі його самостійного рішення та не потребує укладання будь-яких додаткових угод або окремих договорів прощення боргу.

Також, 01.03.2016 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПАТ «ФІДОБАНК» укладено Договір про внесення змін №1 до Договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 18.03.2008 року за реєстровим номером 584 (щодо зміни умов кредитування), у зв?язку з укладенням між Іпотекодержателем (Банк) та Позичальником, Додаткової угоди №2 від 01.03.2016 року до Кредитного договору з фізичною особою №014/ 1388/3/11788/ від 18.03.2008. Фактично ОСОБА_1 домовився з відповідачем про погашення кредитної заборгованості Траншем 1 та Траншем 2, при цьому, при повній сплаті Траншу 1 та усіх відсотків, Транш 2 прощається відповідачем, про що й було підписано Додаткову угоду.

Так, позивачем, на виконання умов вищевказаної угоди, за період з 01.06.2016 по 16.03.2018 сплачено на користь банку - 559 816 гривень, що включає в себе суму Траншу 1 з усіма додатковими платежами. Тобто, позивач свої зобов?язання як за Договором, так і за Додатковою угодою, - виконав у повному обсязі.

Правовими підставами заявлених вимог є порушення положень п.1 ч.1 ст.593, ч.1 ст. 598, ч.1 ст.599, ч.1 ст.605 ЦК України, ч.5 ст.3, ст.17 Закону України «Про іпотеку», та те, що наявність вказаного обмеження порушує права власності позивача на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету позову на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання припиненим зобов`язання проведеного належним чином, визнання застави у вигляді іпотеки припиненою, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано виконаним належним чином та припиненим зобов`язання за Кредитним договором з фізичною особою №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, укладеною між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК».

Визнано припиненим договір іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 та договір про внесення змін до Договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18 березня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 18 березня 2008 року за реєстровим номером 584 (щодо зміни умови кредитування).

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що позивач свої зобов?язання по сплаті Траншу 1 виконав в строку та на умовах, передбачених Договором.

Суд не прийняв до уваги твердження представника ТОВ «Лекс Навігатор» стосовно того, що рішення про прощення боргу не приймалось, а відтак підстав для визнання виконаним належним чином та припиненим зобов`язання за Кредитним договором та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, відсутні, оскільки винесення або не винесення даного рішення не виключає вищевказаних зобов`язань Банку по припиненню боргу у вигляді Траншу 2 шляхом його прощення при виконані позивачем належним чином своїх зобов`язань та припиненим зобов`язання за Кредитним договором з фізичною особою №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, укладеною між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК».

Враховуючи встановлені судом обставини та норми матеріального права суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо виконання ним належним чином зобов`язань за кредитним договором №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року та наявністю підстав для припинення зобов`язань за даним договором у випадку встановленим даним договором.

Враховуючи те, що іпотека має похідний характер та залежить від наявності основного зобов`язання за кредитним договором №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року та того, що під час розгляду справи встановлено виконання позивачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином в повному обсязі, а також, враховуючи те, що наявність обмежень накладних на підставі договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 року укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк», безпідставно порушує права позивача як співвласника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що позовна вимога про визнання припиненим договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 та договору про внесення змін до Договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18 березня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 18 березня 2008 року за реєстровим номером 584 (щодо зміни умови кредитування), підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29.01.2024 у справі № 522/2036/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання проведеного належним чином, визнання застави у вигляді іпотеки припиненою, зобов`язання вчинити певні дії.

Вказує, що рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29.01.2024 є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та ухвалене без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Вказує, що в строках та умовах передбачених додатковою угодою N 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/1388/3/11788 від 18.03.2008 позивач свої зобов`язання не виконав - порушуючи умови преамбули - визначення термінів (графік погашення заборгованості за Кредитом (Графік), п.п. 1.2.2.2., п. 1.2.5., п. 2.1., п. 2.6.З., 2.7.2., п. 2.7.4., п. 2.7.7., п. 6.2. додатковою угодою № 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/1388/3/11788, очевидно що за таких обставин транш 2 не підлягає прощенню згідно умов додаткової угоди № 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/1388/3/11788 від 18.03.2008 І додатку № 1 Графіку погашення заборгованості за Кредитом до неї.

Те що позивач має діючу кредитну прострочену заборгованість підтверджує і надана ним до позову довідка ПУАТ "ФІДОБАНК" (наявна у матеріалах справи № 522/2036/19, оригінал вказаного доказу наявний у позивача).

Таким чином, позивач істотно порушив норми чинного законодавства України та умови договору додаткової угоди № 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою N014/1388/3/11788 від 18.03.2008 і додатку № 1 Графіку погашення заборгованості за Кредитом до неї, не виконавши взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором, ці грошові кошти підлягають стягненню з позивача, отже зобов`язання за Кредитним договором з фізичною особою № 014/1388/3/11788 від 18.03.2008 і умови додаткової угоди № 2 від 01.03.2016 до нього не можуть бути визнані виконаними належним чином та припиненими.

Оскільки Іпотека є похідним зобов`язанням від основного, яке станом на сьогоднішній день невиконане позивачем, Договір Іпотеки квартири № 014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 зі змінами та доповненнями внесеними Договором про внесення змін № 1 від 01.03.2016 до нього не можуть бути визнані припиненими.

ПУАТ "ФІДОБАНК" рішення про прощення не приймав, звільнення (прощення боргу) кредитором позивача від його обовязків порушить права третіх та прямо заборонено чинним законодавством України.

ПУАТ "ФІДОБАНК/відповідач відмовились від прощення платежу - Траншу 2 позивачу і це не розглядається позивачем як одностороння зміна умов договору, повністю відповідає встановленою позивачем з ПУАТ «ФІДОБАНК» взаємною домовленістю і положенням чинного законодавства України.

Перед початком 20.05.2016 процедури введення тимчасової адміністрації і в подальшому ліквідації ПУАТ "ФІДОБАНК", віднесений до категорії проблемних, підписав з позивачем Додаткову угоду № 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/1388/3/11788 від 18.03.2008 умовами якої ПУАТ "ФІДОБАНК" прийняв на себе зобов`язання здійснити в майбутньому прощення 50 відсотків суми заборгованості 1001 731,23 грн. чим надав позивачу як клієнту переваги (пільги), прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, безоплатно відмовився від власних майнових вимог на суму 500 865,61 грн. та відповідно здійснив дії що призвели до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку.

Таким чином додаткова угода № 2 від 01.03.2016 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/1388/3/11788 від 18.03.2008 є нікчемною одночасно з декількох різних встановлених законом окремих підстав і визнання її недійсною судом не вимагається.

Обставини, на які посилаються позивачі як на підставу своїх вимог, не доведені позивачем - позивач не надав належний допустимих, достовірних та достатніх доказів, як цього вимагає чинне законодавство України та спростовуються наданими відповідачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню та просить в її задоволені відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції винесене законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню.

Щодо явки сторін.

Представники сторін з`явились до суду та надали суду свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач свої зобов?язання по сплаті Траншу 1 виконав в строку та на умовах, передбачених Договором.

Суд не прийняв до уваги твердження представника ТОВ «Лекс Навігатор» стосовно того, що рішення про прощення боргу не приймалось, а відтак підстав для визнання виконаним належним чином та припиненим зобов`язання за Кредитним договором та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, відсутні, оскільки винесення або не винесення даного рішення не виключає вищевказаних зобов`язань Банку по припиненню боргу у вигляді Траншу 2 шляхом його прощення при виконані позивачем належним чином своїх зобов`язань та припиненим зобов`язання за Кредитним договором з фізичною особою №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» та за Додатковою угодою №2 до Кредитного договору з фізичною особою 3014/1388/3/11788 від 01.03.2016 року, укладеною між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК».

Враховуючи встановлені судом обставини та норми матеріального права суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо виконання ним належним чином зобов`язань за кредитним договором №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року та наявністю підстав для припинення зобов`язань за даним договором у випадку встановленим даним договором.

Враховуючи те, що іпотека має похідний характер та залежить від наявності основного зобов`язання за кредитним договором №014/1388/3/11788, укладеним 18.03.2008 року та того, що під час розгляду справи встановлено виконання позивачем своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином в повному обсязі, а також, враховуючи те, що наявність обмежень накладних на підставі договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 року укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк», безпідставно порушує права позивача як співвласника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що позовна вимога про визнання припиненим договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 та договору про внесення змін до Договору іпотеки квартири №014/1388/3/11788/1 від 18 березня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 18 березня 2008 року за реєстровим номером 584 (щодо зміни умови кредитування), підлягає задоволенню.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, рішення суду не відповідає вказаним нормам, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового по суті заявлених позовних вимог.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.03.2008, між ОСОБА_1 (Позичальник) та ВАТ «Ерсте Банк» (Кредитор) укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/1388/3/11788 (надалі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору, кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит в сумі 50 000,00 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 17.03.2018 року, зі сплатою 13,5% річних. У відповідності до п.2.1 Договору, кредитні кошти призначені на ремонт власної двокімнатної квартири, загальною площею 43,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , придбання меблів, побутової техніки. Відповідно до п.5.1 Договору, Позичальник зобов?язується використати кредит на зазначені у Договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів, на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 11.2 Договору, передбачено, що зміни в Договір оформлюються додатковими угодами, які стають невід?ємною частиною Договору якщо інше не передбачено умовами Договору.

Також, виконання зобов?язань по Договору, між Позичальником та Кредитором забезпечено заставою, а саме іпотекою, що підтверджується укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк» договором №014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 року іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться в спільній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Сторони справи не заперечували щодо вищевказаних обставин та підтвердили в судовому засіданні укладення даних угод та перерахування коштів позичальнику за вищевказаним договором.

В подальшому ПАТ «Ерсте Банк» реорганізовано у ПАТ «ФІДОКОМБАНК», яке також реорганізовано у ПАТ «ФІДОБАНК» (яке є повним правонаступником прав та обов?язків ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «ФІДОКОМБАНК»), що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і також не заперечується сторонами справи.

01.03.2016 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК», укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору з фізичною особою №014/1388/3/11788 від 18.03.2008 року (щодо зміни умови кредитування), надалі Додаткова угода.

Так, згідно п.1.1 Додаткової угоди, сторони взаємно підтверджують, що станом на 22.12.2015 року (дата реструктуризації), ОСОБА_1 мав заборгованість перед Банком за Договором в розмірі 42 593,96 доларів США.

Відповідно до п.1.2 Додаткової угоди, сторони домовились в Дату реструктуризації змінити умови кредитування.

Так, зокрема, згідно п.1.2.2.1 Додаткової угоди, клієнт зобов`язаний повернути кредит в дату остаточного повернення кредиту.

У відповідності до п. 1.2.2.2 Додаткової угоди, Транш 1, який складає 50% від загальної суми кредиту в гривні в сумі 500 865,62 гривень, Клієнт зобов`язаний погашати в сумах та терміни згідно графіку.

Транш 2, який складає різницю між загальною сумою кредиту в гривні та Траншем 1, та включає суму курсової різниці при зміні валюти зобов`язання за кредитом в іноземній валюті, визначеному у відповідності до п.8 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в сумі 500 865,61 гривень, Клієнт зобов?язаний погасити єдиним платежем згідно графіку в дату остаточного повернення кредиту у разі невиконання умов, визначених в п.1.2.5 цієї Додаткової угоди.

При цьому Транш 2 підлягає прощенню Банком, на умовах, визначених в 1.2.5 цієї Додаткової угоди.

Тобто, сторони договору змінили його умови та визначили порядок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ФІДОБАНК» який поділяється на два Транша, перший який погашається відповідно до Графіку погашення заборгованості за Кредитом, який є додатком 1 до вищевказаної Додаткової угоди та передбачає сплату протягом червня 2016 року по березень 2018 року, всього на загальну суму 500865,62 гривні. Другий Транш ОСОБА_1 в сумі 500 865,61 гривня повинен сплати єдиним платежем згідно графіку в дату остаточного повернення кредиту у разі невиконання умов, визначених в п.1.2.5 даної Додаткової угоди.

Дані обставини також не заперечуються сторонами справи.

Відповідно до вищевказаного графіку погашення заборгованості за Кредитом останнім днем оплати заборгованості є 16.03.2018 року.

Відповідно до пунктом 1.2.5 Додаткової угоди, умови прощення Банком Клієнту боргу за Траншем 2: у разі виконання Клієнтом своїх зобов?язань щодо погашення Траншу 1, а також сплати процентів за користування Траншем 1 і Траншем 2, в строки та на умовах, передбачених цією Додатковою угодою, але в будь-якому випадку за відсутності прострочень по сплаті будь-яких платежів за Траншем 1 більш ніж на 90 календарних днів, Банк зобов`язується з періодичністю та в обсягах, визначених самостійно, але не пізніше ніж 360 календарних днів після повної сплати Траншу 1, та процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, припинити зобов?язання Клієнта щодо погашення Траншу 2 шляхом прощення Траншу 2. Таке прощення здійснюється Банком на підставі його самостійного рішення та не потребує укладання будь-яких додаткових угод або окремих договорів прощення боргу.

Під час розгляду справи встановлено, що вищевказані правочини не визнані в судовому порядку недійсними та не оскаржувані в судовому порядку жодною із сторін.

Сторони договору погодились на відповідну зміну умов договору та порядок прощення боргу в розмірі 500 865,61 гривня у вигляді Траншу 2 та визначили в п.1.2.2.2 Додаткової угоди в якому випадку зобов`язання позивача виникають по сплаті Траншу 2, а саме при не виконанні умов визначених пунктом 1.2.5 Додаткової угоди.

З матеріалами справи встановлено, що позивачем в період часу з червня 2016 року по 16 березня 2018 року погашено заборгованості за Траншем 1 відповідно до вищевказаного графіку погашення заборгованості за Кредитом в сумі 500865,62 гривні та процентів за користування Траншем 1 та Траншем 2, що підтверджено як первинними фінансовими документами (квитанціями про оплату) так і довідкою ПАТ «ФІДОБАНК» від 27.03.2018 року.

Як встановлено під час розгляду справи позивач свої зобов?язання по сплаті Траншу 1 виконав в строку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, судом було правильно встановлено, що станом на 22.12.2015 року позивач мав перед банком заборгованість за Кредитним договором в розмірі 42 593,96 доларів США.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема: прощенням боргу (стаття 605 ЦК України).

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З матеріалів справи убачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 року №142-рш розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Коваленку Олександру Володимировичу з 20.07.2016 року до 19.07.2018 року включно.

Стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань.

Процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює ці правовідносини.

Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з пунктом 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, норми наведеного Закону стосуються не лише вкладів фізичних осіб, але й регулюють будь-які відносини, що виникають у зв`язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідацією банків, у тому числі відносини з клієнтами - фізичними особами, юридичними особами, іншими учасниками господарської діяльності банку.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення прав позивача та невиконання зобов`язань за Додатковою угодою з боку відповідача з огляду на неможливість такого прощення боргу з дня початку процедури ліквідації банку, яка мала місце з 19.07.2016 року у силу статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, у якому зазначено, що у банку був обов`язок прощення боргу, внаслідок чого банком порушені зобов`язання по додатковій угоді, оскільки відповідно до п.1.2.5 Додаткової угоди №2 від 01.09.2016 року таке прощення здійснюється на підставі самостійного рішення банку, якого не приймалося. Окрім того, при анулюванні (прощенні) боргу, Банк повинен був повідомити боржника про те, що його борг анулюється, суму, яка анулюється, а також про те, що боржник зобов`язаний сплатити податок на дохід та військовий збір за здійснення такого анулювання, оскільки прощення боргу розцінюється Державною фіскальною службою як додаткове благо. Зазначеної процедури не було дотримано, та, відповідно, таких дій не вчинялося, а тому відсутні підстави уважати, що умови додаткової угоди були виконані банком шляхом прощення залишку основної заборгованості Траншу 2 до запровадження ліквідаційної процедури Банку.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючі докази, мають обов`язок обґрунтовувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

З огляду на зазначені положення ст.ст.38,46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», наявних матеріалів справи, та тієї обставини що позивач має непогашену кредитну прострочену заборгованість перед відповідачем підтверджену довідкою приєднаною до справи, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, належним чином не дослідив умов кредитного договору та додаткових угод до нього, дав невірну оцінку існуючим між сторонами зобов`язанням щодо реструктуризації боргу та можливості їх виконання під час запровадження ліквідаційної процедури Банку, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову та визнання припиненими зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк» (правонступником якого є ТОВ «Лекс Навігатор»).

Оскільки Іпотека є похідним зобов`язанням від основного, яке станом на сьогоднішній день невиконане позивачем, Договір Іпотеки квартири № 014/1388/3/11788/1 від 18.03.2008 зі змінами та доповненнями внесеними Договором про внесення змін № 1 від 01.03.2016 до нього не можуть бути визнані припиненими.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лекс Навігатор» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2881 грн. 50 коп.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах процесуального та матеріального закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.ст.38,46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Лекс Навігатор- задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання припиненим зобов`язання проведеного належним чином, визнання застави у вигляді іпотеки припиненою, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекс Навігатор» () сплачений судовий збір за подачу апеляційної скаргу у розмірі 2881 грн. 50 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова