РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025

Справа № 522/19458/23

Провадження № 2/522/702/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

за участю адвоката співвідповідача Осипов Б.В.

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3

про визнання квартири особистою приватною власністю, витребування майна.

ВСТАНОВИВ:

1.03.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

2.Позивач просить суд:

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яка набута в шлюбі з ОСОБА_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 1/2 частину квартири.

3.12.10.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.13.11.2023 відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов.

5.05.12.2023 позивач подав відповідь на відзив.

6.05.12.2023 прийнято заяву про збільшення позовних вимог та залучено співвідповідача ОСОБА_3 .

7.22.02.2024 відповідач ОСОБА_3 подав відзив.

8.19.03.2024 позивач подав відповідь на відзив ОСОБА_3 .

9.19.03.2024 закрито підготовче провадження.

10.Позивач, його представник вдруге не з`явились, повідомлені. Від адвоката надійшло повідомлення про припинення ним з 31.12.2024 представництва інтересів ОСОБА_1 .

11.Відповідач ОСОБА_2 просила справу розглядати без неї.

12.Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 20.08.2004 - 06.10.2017. Під час шлюбу ОСОБА_1 01.03.2010 успадкував квартиру АДРЕСА_2 та 12.10.2012 продав цю квартиру за 437 272 грн. Кошти позивідж продажу цієї квартири він витратив на придбання ним 06.11.2012 спірної квартири вартістю 330 471 грн. Позивач вважає, що ця квартира є особистою приватною власністю, незважаючи на те, що була придбана в шлюбі з ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 без його згоди відчужила половину квартири на користь ОСОБА_3 , ця половина квартири має бути витребувана на користь позивача.

13.Відповідач ОСОБА_2 проти позову зарперечує. Рішенням суду від 02.11.2020 квартира уже була визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Дружині присуджено 1/2 частка цієї квартири. 06.05.2022 ОСОБА_2 подарувала свою частку квартири, а тому не є належним відповідачем.

14.Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує. Рішенням суду від 02.11.2020 квартира визнана спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку цієї квартири було припинено, а за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку цієї квартири, яку вона подарувала ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили і ОСОБА_1 не оскаржувалось. Цим позовом позивач фактично намагається переглянути рішення суду, яке набрало законної сили, хоч уже з інших підстав.

Судом встановлено такі обставини справи.

15. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2004, який було розірвано 06.10.2017 (свідоцтво про розірвання шлюбу від 06.10.2017).

16.01.03.2010 ОСОБА_1 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом).

17.12.10.2012 ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_2 за 437 272 грн.

18.06.11.2012 ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 за 330 471 грн. Згідно з п.6 договору купівлі-продажу квартира придбана ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_2 .

19.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 (справа №522/1487/18) визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , одночасно визнано право приватної власності ОСОБА_2 на частину цієї квартири, припинено право власності ОСОБА_1 на частину квартири. У цій судові справі ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог ОСОБА_2 , зокрема, квартир була придбана за рахунок його особистих коштів, отриманих від продажу майна, яке було успадковане ОСОБА_1 .

20.Рішення суду від 02.11.2020 набрало законної сили та не оскаржувалося ніким.

21.06.05.2022 ОСОБА_2 на підставі договору дарування подарувала ОСОБА_5 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 02.11.2020.

22. ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Висновки суду.

23.Предметом спору є визнання квартири, набутої у шлюбі, особистою приватною власністю чоловіка.

24.Згідно з ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

25.Позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 є його особистою приватною власністю, оскільки хоч і набута ним за час шлюбу з ОСОБА_2 , але за ніби-то його власні кошти, отримані від продажу квартири ним іншої квартири, яку від успадкував.

26.Те, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встановлено рішенням суду від 02.11.2020 у справі № 522/1487/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та визнання права власності. Отже, правовий режим цього майна не потребує доказування у справі за цим позовом ОСОБА_1 .

27.Тим більше у справі №522/1487/18 ОСОБА_1 посилався на те, що квартира була придбана ним за кошти, які є його особистими, належали йому від продажу успадкованого майна.

28.Доказів, що саме ці кошти він витратив на придбання спірної квартири немає.

29.Позовні вимоги є безпідставними, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

30.Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.02.2025.

Суддя Ярема Х.С.