Справа № 362/7873/24
Провадження № 2/362/941/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського районк Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про визначення частки у спадковому майні,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом у якому просbть визначити, що її спадкодавець мав частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 14/25 частини земельної ділянки, площею 0,0917 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:008:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її матері вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність виділеної частки спадковаця у даному нерухомому майні (а.с. 39 42).

Позивачка в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просила розглянути справу у її відсутності, підтримала позов та просила задовольнити її вимоги із викладених у ньому підстав (а.с. 107).

Представник відповідача в судове зассідання не прибув, надав суду заяву якій просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 49).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 лютого 2024 року (а.с. 7).

Як встановлено судом із матеріалів спадкової справи № 121/2024 до майна ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями померлої за заповітом є її діти ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ; при цьому, остання своєю заявою від 15 липня 2024 року відмовилась від прийняття спадщини за заповітом на користь позивачки у даній справі ОСОБА_1 (а.с. 59 106).

Позивачка належним чином прийняла спадщину після померлої матері, що відображено в матеріалах спадкової справи до майна померлої, яку отримано на вимогу суду та досліджено під час розгляду справи в судовому засіданні.

Проте, постановою державного нотаріуса Першої Васильківської державної нотаріальної контори Хоменка С.А. від 04.11.2024 року № 1133/02-14, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0917 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:008:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , через неможливість визначення складу спадковго майна у зв`язку із відсутністю часток співвласників спільної сумісної власності вказаного нерухомого та невизначеності частки спадкодавця у ній (а.с. 105).

Норма статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з доданих до позову копій правовстановлюючих документів, а саме: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2024 року, земельна ділянка, площею 0,0917 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:008:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві спільної сумісної власності за двома особами: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 90).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» містить роз`яснення, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК України спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Норма частини другої статті 370 ЦК України передбачає, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Також, згідно із частинами четвертою і п`ятою статті 89 ЗК України (в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця), співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із нормою частини четвертої статті 120 ЗК України (в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Так, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2024 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частках 11/25 і 14/25 відповідно (а.с. 81).

При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Червоне розташоване в адміністративних межах Васильківської міської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що з наведених вище обставин перебування зазначеної земельної ділянки у спільній сумісній власності двох осіб, суд приходить до висновку, що при виділу частки із вказаної земельної ділянки, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Отже, слід зробити висновок, що відповідно до вимог земельного законодавства спадкодавець позивачки мав право власності на 14/25 частини вказаної земельної ділянки, що відповідно до норми частини четвертої статті 120 ЗК України є пропорційною до його частки у праві власності розміщеного на ній жилого будинку.

У зв`язку з цим, суд вважає, що та обставина, що ОСОБА_2 за життя не здійснила виділ своєї частки із спільного сумісного майна та не встигла оформити право власності на належну їй частку вказаної земельної ділянки належним чином, не є достатньою підставою для відмови у визнанні за її спадкоємцем права на спадкування належної частки вказаного нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визначення частки її матері у спільній сумісній власності на земельну ділянку.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 89, 120, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 328, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Встановити, що ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 мала частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 14/25 (чотирнадцять двадцять п`ятих) частини земельної ділянки, площею 0,0917 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:008:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 04 березня 2025 року.