Справа № 477/676/24
Провадження № 2/477/85/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Крошніною А.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь несплачене страхове відшкодування у сумі 160000,00 грн., пеню за період з 16 січня 2024 року по 27 березня 2024 року у сумі 9157,27 грн. та 3% річних за період з 16 січня 2024 року по 27 березня 2024 року у сумі 921,00 грн. Також, стягнути з відповідача пеню відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка нараховується на стягнуту теперішнім судовим рішенням суми страхового відшкодування за період, починаючи з 27 березня 2024 року по дату фактичного виконання рішення суду у повному обсязі. Крім цього, стягнути зі Страхової групи судові витрати: судовий збір 1600,00 грн., витрати на експертизу 4800,00 грн.; юридичну допомогу 13500,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18 вересня 2023 року близько 08-57 години на автодорозі Н-11 сполученням «Миколаїв-Дніпро», 297 км, Миколаївського району Миколаївської області, мало місце ДТП за участі транспортного засобу «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, та транспортного засобу автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 зазнав технічних ушкоджень, а його власник відповідно матеріального збитку.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

Водночас, у постанові суду зазначено, що відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження ДНДЕКЦ при МВС України від 15 листопада 2023 року за № ЕД-19/104-23/40984-ІТ виконаного судовим експертом Троценко К. О., саме дії водія автомобіля «SEAT IBIZA» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної пригоди. Жодних невідповідностей вимогам ПДР в діях водія автомобіля «LEXUS RX 450 Н» ОСОБА_1 даним експертним висновком не встановлено.

Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до зазначеної вище постанови та експертного висновку порушив вимоги ПДР України, що стали наслідком ДТП, застрахована страховим товариством «Оберіг», відповідачем позивачем по справі.

Заявою від 11 жовтня 2023 року, на адресу відповідача позивач надіслав заяву про виплату страхового відшкодування та всі передбачені Законом документи для прийняття рішення по вказаному страховому випадку (заява згідно з трекінгом відстеження поштових відправлень отримана відповідачем 16 жовтня 2023 року).

Як свідчить проведена судовим експертом Дроздовим Ю. В. на замовлення позивача авто товарознавча експертиза № 1411/23 від 10/11/2023 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача з урахуванням зносу становить 236 084,06 гривень (без ПДВ).

Посилаючись на постанову Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30 травня 2022 року, якою затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, просить стягнути шкоду, заподіяну його майну у розмірі 160000 гривень.

Листом від 29 січня 2024 року страховик повідомив позивача, що орієнтовний розмір страхового відшкодування визначено у сумі 140 659,53 грн.

На телефонний запит позивача, страховик повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування з огляду на відсутність постанови суду, якою встановлена вина у ДТП саме їх застрахованої особи (другого учасника ДТП - водія автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з цим, зазначив, що з огляду на норми матеріального права, сам по собі факт відсутності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія, дії якого стали наслідком ДТП (у даному випадку відсутність постанови на водія автомобіля «SEAT IBIZA» ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, та відповідальність якого застрахована відповідачем), не можуть однозначно свідчити про відсутність складу цивільного правопорушення, а отже наявність або відсутність такого складу встановлюється судом шляхом оцінки доказів, які надаються сторонами в порядку змагальності та диспозитивної.

Крім цього, посилаючись на частину 2 статті 625 ЦК України просить стягнути пеню у сумі 9157,27 грн. та 3% річних 921,00 грн. за період з 16 січня 2024 року по 26 березня 2024 року.

Відмова відповідача від відшкодування завданої ДТП шкоди стала підставою для звернення до суду для відновлення порушених прав позивача щодо відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди за рахунок страхового відшкодування.

У встановлений законом строк представник відповідача ТзДВ «СГ «Оберіг» направив до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечував обставини, викладені в позові та просив у задоволенні позову відмовити.

Зазначив, що вважає вимоги щодо стягнення шкоди безпідставними, необґрунтованими незаконним з огляду на наступне.

Так, Верховний суд неодноразово наголошував, що у справах про стягнення страхового відшкодування суд не вправі обговорювати вину осіб причетних до ДТП, зокрема у постанові від 05 вересня 2019 року у справі 234/16272/15-ц, про яку було зазначено у відзиві на апеляційну скаргу та у постанові від 21 липня 2022 року № 752/13375/19 суд приходив до схожих висновків, зокрема: «розглядаючи спір щодо відшкодування шкоди, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування».

Однак, станом на дату подання даного відзиву на позовну заяву у відповідача відсутні докази настання цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок настання вищевказаної ДТП.

Відповідно до пункту 32.1. статті 32 Закону № 1961-ІV страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Приймаючи до уваги наведене вище, з огляду на приписи пункту 32.1 статті 32 Закону № 1961- ІV, станом на дату написання цього відзиву на позовну заяву, у Відповідача відсутні належні правові підстави для проведення виплати страхового відшкодування на користь Позивача.

Наразі ж предмет позову стосується вже відшкодування шкоди, а не встановлення вини в цивільному провадженні.

Відтак, в рамках даного судового провадження, суд не в силах вийти за межі розгляду та предмету позову.

Відповідач не може погодитись з результатами проведених оцінок та вважає, що Висновок експерта від 10 листопада 2023 року не може бути прийнятий судом до уваги вцілому з огляду на те, що вихідні дані використанні суб`єктом оціночної діяльності, не відповідають дійсності та використанні з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 (надалі - Методика), Національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції станом на час складення висновку) та положень Цивільного процесуального кодексу України.

До того ж, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведених робіт.

Також, у позивача відсутні правові підстави для стягнення індексу інфляції, трьох процентів річних та пені, оскільки відповідач не має будь-якої заборгованості перед позивачем, оскільки по даній справі є спір про здійснення страхового відшкодування.

Позивач у цій справі оскаржує в судовому порядку рішення страховика про здійснення страхового відшкодування у неналежному розмірі.

На підставі викладеного можна дійти висновку, що позовні вимоги є спірними та розглядаються у даній цивільній справі, вони не є узгодженими, а тому не є заборгованістю відповідача перед позивачем, і лише після набрання чинності судового рішенням можуть вважатися встановленою заборгованістю.

Тому, правових підстав для розрахунку інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відступні.

Щодо відсутності правових підстав для стягнення витрат на проведення товарознавчої експертизи зазначив, що єдиний випадок коли страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) - це відсутність проведення огляду пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

В той же час, 27 вересня 2023 року представник ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснив виїзд за місцем знаходження пошкодженого транспортного засобу «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , провів його огляд та зафіксував наявні пошкодження внаслідок ДТП.

Таким чином, представник страховика здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 ,протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, тобто в строк встановлений п. 34.2. ст. 34 Закону № 1961-IV.

Тому, при визначенні суми страхового відшкодування суд має взяти до уваги саме Звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 16 січня 2024 року.

Також, не погоджується з вимогою щодо стягнення правничої допомоги у сумі 13500,00 грн., оскільки вважає, що спір незначної складності.

Представником позивача до суду направлена відповідь на відзив, в якій не погоджується з думкою представника відповідача, так як вважає її не обґрунтованою. Посилаючись на обставини викладені у позовній заяві просив позов задовольнити.

Зазначив, що наданий відповідачем Звіт щодо оцінки вартості колісного транспортного засобу від 16 січня 2024 року не є належним доказом, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що Страховик вчасно направив для огляду транспортного засобу експерта або свого представника. Так як, власник пошкодженого майна не ініціював проведення оцінки свого майна іншим спеціалістам або юридичним особам окрім судового експерта Дроздова Ю.В., то вважає що дії страхової компанії щодо використання Звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 16 січня 2024 року, який був складений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 при розрахунку страхового відшкодування порушують вимоги діючого законодавства в цій частині.

Також звернув увагу суду на те, що відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Оскільки жодної згоди між позивачем та відповідачем щодо здійснення виплати без проведення експертизи досягнуто не було, то розрахунок страхового відшкодування на підставі Звіту про оцінку, а не експертизи, також є порушенням вказаної вище норми профільного Закону.

З огляду на вищевикладені обставини сторона позивача вважає наданий відповідачем доказ на підставі якого був розрахований матеріальний збиток, неналежним та недопустимим.

Представник позивача до суду направив заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача, у зв`язку з їх безпідставністю, необґрунтованістю та незаконністю. Наполягав на доводах викладених у відзиві на позовну заяву.

07 серпня 2024 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору другого учасника ДТП ОСОБА_2 .

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідач ТДВ СГ «Оберіг» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася? причини неявки суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи.

Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Рішення ухвалене за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Щодо водія ОСОБА_1 24 листопада 2023 року, був складений протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, серії ААД ,№581616.

Відповідно до змісту протоколу 18 вересня 2023 року близько 08-57 годин водій ОСОБА_1 на автодорозі Н-11 сполученням «Миколаїв-Дніпро», 297 км, Миколаївського району, Миколаївської області, керуючи транспортним засобом «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості, здійснив обгін попереднього транспортного засобу «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася попереду та здійснила поворот в с. Михайло-Ларине Миколаївського району Миколаївської області, чим порушив пункту 2.3 «б», 14.6 «в» Правил дорожнього руху України. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року провадження щодо ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, а саме у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (а.с. 22-23).

Разом з тим, у постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року встановлено, що відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження ДНДЕКЦ при МВС України від 15 листопада 2023 року за № ЕД-19/104-23/40984-ІТ виконаного судовим експертом Троценко К. О., саме дії водія автомобіля «SEAT IBIZA» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної пригоди. Жодних невідповідностей вимогам ПДР в діях водія автомобіля «LEXUS RX 450 Н» ОСОБА_1 даним експертним висновком не встановлено.

Так, з огляду на висновок експерта від 15 листопада 2023 року за № ЕД-19/104-23/40984-ІТ у даній дорожній обстановці водій автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В даній дорожній обстановці водія автомобіля «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 при заданому механізмові пригоди невідповідностей вимог пункту 12.3 ПДР України не вбачається (а.с. 60-64).

Судом встановлено, що транспортний засіб «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 , страхувальником якого є ОСОБА_2 (а.с. 106) застрахований в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-№214785850.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутності вини для цивільно-правової відповідальності.

Вказане свідчить, що суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Додатково у пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено правовий висновок про те, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним причинний зв`язок між протиправною поведінкою третьої особи, а саме: ОСОБА_2 та завдані шкоди позивачу, тобто шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди,у даному випадку має місце страховий випадок, який підпадає під дію вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «SEAT IBIZA», державний номер НОМЕР_2 на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобі ЕР -214785850, то саме відповідач є належним відповідачем.

Щодо розміру страхового відшкодування.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника).

За правилами статей 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналізуючи викладене, положення статей 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, слід дійти висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права.

В той же час, згідно з положеннями статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на положення пункту 12.1 статті 12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до висновку експерта №1411/23 від 10 листопада 2023 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу становить 236 084,06 гривень (без ПДВ) (а.с. 65-107).

11 березня 2024 року представник позивача адвокат Чіп Я.М. звернулася до ПТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши копію постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2024 року та висновок експерта від 10 листопада за №1411/23 (а.с. 24).

Відповідачем на адресу ОСОБА_1 направлений лист за вих № 2901-01 від 29 січня 2024 року, з огляду на зміст якого позивача повідомлено, що орієнтовний розмір страхового відшкодування визначено у розмірі 140 659,53 грн., посилаючись на Звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 16 січня 2024 року № 145156 (а.с. 24-25).

Так, з огляду на зазначений звіт вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 153314,50 грн., в т.ч. ПДВ на запасні частини.

Вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 140659,52 грн., без ПДВ на запасні частини (а.с. 29-59).

Позивач не погодився з орієнтовним розміром страхового відшкодування визначеного відповідачем.

Пунктом 9.5. статті 9 Закону встановлено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Постановою Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30 травня 2022 року, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320000 гривень на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.

Так, посилаючись на Постанову Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30 травня 2022 року, просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду у сумі 160000,00 грн.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону № 1961- IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3. ст. 34 Закону № 1961- IV якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Таким чином, єдиний випадок коли страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) - це відсутність проведення огляду пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Як зазначено у Звіті від 16 січня 2024 року № 145156 27 вересня 2023 року представником ТДВ «СГ «Оберіг» «LEXUS RX 450 Н», державний номер НОМЕР_1 , здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу, тобто протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме у строк встановлений п. 34.2. ст. 34 Закону № 1961-IV.

З урахуванням викладеного суд погоджується з думкою представника відповідача та вважає, що саме вартість відновлюваного ремонту визначена Звітом від 16 січня 2024 року № 145156 про оцінку колісного транспортного засобу у сумі 140659,32 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

До того ж, позивач не позбавлений можливості у подальшому звернутися до суду з вимогою щодо стягнення з особи, дії якої у причинному зв`язку з настанням ДТП, залишку суми не відшкодованої Страховиком.

Крім того звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню та 3% річних.

Стаття 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закону № 1961- IV) визначає, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст.36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Верховний суд у Постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 760/5686/17 дійшов до наступного правового висновку: зобов`язання з відшкодування шкоди є грошовим, а так як воно грошове, то і на нього можна нараховувати платежі за прострочення виконання зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам надано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

В судовому засіданні встановлено, що ТДВ «СГ «Оберіг» не здійснено виплату страхового відшкодування у строки встановлені Законом № 1961- IV, а тому наявні Законом передбачені підстави для нарахування та стягнення з страховика пені, 3% річних.

Розмір облікової ставки НБУ за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року становив: за період з 16 січня 2024 року по 14 березня 2024 року - 15,0 % та за період з 15 березня 2024 року по 25 квітня 2024 року 14,5 %, з 26 квітня 2024 року по 13 червня 2024 року 13,5 %, з 14 червня 2024 року по 12 грудня 2024 року 13 %, з 13 грудня 2024 року по 23 січня 2025 року 13,5 %, 24 січня 2025 року по 13 лютого 2025 року 14,5%.

Тобто, за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року день ухвалення рішення (394 днів) сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України становить 41453,95 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року кількість днів прострочення становить 394 дні, а тому розмір трьох процентів річних складає 4555,00 грн.

Позивачем вимога, щодо стягнення інфляційний витрат не заявлена.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, на підставі поданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки встановлено, що у даному випадку має місце страховий випадок, який підпадає під дію вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і тому відповідач ТДВ «СГ «Оберіг» повинен відшкодувати позивачеві заподіяну внаслідок цього страхового випадку матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля позивача: у сумі несплаченого страхового відшкодування - 140659,52 грн., пені за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року у сумі 41453,95 грн. та 3% річних за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року у сумі 4555,00 грн.

Крім цього, позивач, посилаючись на частину 10 статті 265 ЦПК України просить стягнути нараховані відмотки та пеню до моменту виконання рішення суду.

Відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Згідно з частиною 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

При цьому, вказана стаття є нормою процесуального права, яка не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів або пені до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права.

Згідно з частиною 11 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

Згідно з частиною 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Отже, оскільки нормами закону передбачено нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, тому заявлені позивачем вимоги про зобов`язання органу (особи), яка здійснює примусове виконання рішень суду і відповідні дії щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснювати такі нарахування до моменту виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування не ґрунтуються на вимогах закону, та за встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення.

У такому випадку, відсутня необхідність застосування положень частини 10 статті 265 ЦПК України до правовідносин, що виникли між сторонами.

Крім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування пені має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити розмір пені, що підлягає сплаті в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, про відмову у задоволенні вимоги про зазначення в рішенні про стягнення пені, 3% річних до моменту повного виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 2 частини 3 вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи в тому числі належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Статтею 133 ЦПК визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх належать у тому числі ті, що пов`язані із забезпеченням доказів, вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи. А згідно зі статті 106 ЦПК учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові ВП ВС від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) окремо зауважила, що відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із розглядом даної справи позивачем було понесено витрати на складання товарознавчої експертизи № 1411/23 від 10 листопада 2023 року - 4800,00 грн. (а.с 19).

З урахуванням викладеного з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення товарознавчого дослідження, оскільки витрати пов`язані з розглядом справи.

Крім цього, позивачами заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на їх користь витрати на правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У поданій до суду заяві 28 березня 2024 року представник зазначив, що докази оплати за правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збіру сумі 1361,00 грн.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , страхове відшкодування шкоду у сумі 140659 (сто сорок тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 52 коп.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , пеню за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 у сумі 41435 (сорок одна тисяча чотириста тридцять п`ять) грн. 95 коп.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (ЄДРПОУ 39433769) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ,3% річних за період з 16 січня 2024 року по 13 лютого 2025 року у сумі 4555 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 1361 (одна тисяча триста шістдесят одна) грн. 00 коп.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , витрати на складання товарознавчого дослідження у сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот), 00 грн.

В іншій частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представнику позивача ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідачу товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», адреса: вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040;

третя особа - ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення, ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 28 лютого 2025 року.

Суддя В.В.Полішко