ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 533/535/24

провадження № 61-15215св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач),

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савченко Вікторія Сергіївна,

на ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року у складі судді Оксенюк М. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Дорош А. І., Лобова О. А., Триголова В. М.

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі державного виконавця Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

ухвалив постанову про таке:

І. Короткий зміст скарги

1. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання в особі державного виконавця Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Горішньоплавнівський ВДВС).

2. Скарга обґрунтована тим, що:

- 01 листопада 2007 року Козельщинський районний суд видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи з 22 жовтня 2007 року і до повноліття дитини;

- згідно з постановою державного виконавця від 13 листопада 2007 року відкрито виконавче провадження (далі - ВП) № НОМЕР_4 щодо виконання виконавчого листа № 2-333;

- 09 квітня 2018 року в межах виконавчого провадження начальник Козельщинського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області виніс постанову про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами;

- ОСОБА_1 дізнався про вказану постанову лише 14 лютого 2024 року від працівників поліції;

- на підставі постанови від 09 квітня 2018 року в межах виконавчого провадження працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

- постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на три місяці;

- у подальшому на підставі постанови 09 квітня 2018 року в межах ВП № НОМЕР_4 працівник поліції склав протокол про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП;

- постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на три місяці;

- відповідно до військового квитка, виданого 12 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , та довідки від 08 березня 2022 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , боржник ОСОБА_1 був призваний 07 березня 2022 року за мобілізацією;

- на цей час ОСОБА_1 проходить військову службу, 29 лютого 2024 року переведений на посаду командир відділення на підставі наказу від 29 лютого 2024 року та отримує заробітну плату за місцем несення служби як дохід від виконуваної ним роботи, який є основним і єдиним законним джерелом його засобів до існування;

- вважав, що до боржника ОСОБА_1 не могло бути застосоване обмеження у праві керування транспортними засобами, а накладене постановою від 09 квітня 2018 року обмеження відповідно до пунктів 1, 3 частини десятої статті 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) мало бути зняте державним виконавцем у березні 2022 року;

- після неодноразового звернення ОСОБА_1 до державної виконавчої служби, зокрема до державного виконавця Донця Я. В., щодо скасування постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами, яку винесено начальником відділу Козельщинського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області 09 квітня 2018 року в межах ВП № НОМЕР_4, посадова особа Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Суми) державний виконавець Ковтун Н. А. 11 березня 2024 року виносить нову постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яка цього ж дня, а саме 11 березня 2024 року, державний виконавець скасував;

- отже, станом на 10 червня 2024 року постанова від 09 квітня 2018 року в межах ВП № НОМЕР_4 не скасована та залишається чинною;

- Козельщинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Козельщинський ВДВС), який реорганізовано в Горішньоплавнівський ВДВС, не впроваджують і не дотримуються своїх власних процедур, що в цьому випадку призвело до штучної можливості отримати вигоду від своїх протиправних дій, а саме: визнання судом першої інстанції ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці;

- у зв`язку із введенням воєнного стану починаючи із 05:30 год 24 лютого 2022 року, який триває, у боржника ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, існували перешкоди для звернення до суду, а тому просив поновити строк на звернення до суду із цією скаргою.

3. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- поновити строк на подання скарги;

- визнати протиправною бездіяльність Донця Я. В. як начальника Козельщинського ВДВС, яка полягає у невинесенні постанови про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4, встановленого постановою

від 09 квітня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Донця Я. В. як заступника начальника Горішньоплавнівського ВДВС, яка полягає у невинесенні постанови про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4, встановленого постановою

від 09 квітня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС Ковтун Н. А., яка полягає у невинесенні постанови про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4, встановленого постановою від 09 квітня 2018 року;

- зобов`язати старшого державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС Ковтун Н. А. винести на підставі пункту 3 частини десятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ у зв`язку з призовом 07 березня 2022 року ОСОБА_1 на службу під час мобілізації постанову про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4, встановленого постановою від 09 квітня 2018 року;

- визнати протиправними дії Донця Я. В. як заступника начальника Горішньоплавнівського ВДВС, які полягають у винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4, встановленого постановою від 11 березня 2024 року;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС Ковтун Н. А., які полягають у винесенні постанови від 11 березня 2024 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4;

- визнати постанову від 09 квітня 2018 року у ВП № НОМЕР_4 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами протиправною з 07 березня 2022 року і такою, що суперечить пункту 3 частини десятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ, у зв`язку з призовом ОСОБА_1 на службу під час мобілізації;

- скасувати постанову від 09 квітня 2018 року у ВП № НОМЕР_4 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами на підставі пункту 3 частини десятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ, у зв`язку з призовом ОСОБА_1 07 березня 2022 року на службу під час мобілізації.

ІІ. Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області

від 10 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року, поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою. У задоволенні скарги відмовлено.

5. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні скарги, виходив з того, що:

- заявник не довів неправомірності дій державного виконавця щодо ВП № НОМЕР_4;

- державний виконавець діяв у межах повноважень та вчиняв дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке підлягає негайному виконанню, незалежно від його оскарження;

- при винесенні постанови про встановлення обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами від 09 квітня 2018 року, державний виконавець діяв відповідно до Закону № 1404-VІІІ, він виніс вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у зв`язку з тим, що за боржником була наявна заборгованість з аліментів понад чотири місяці, яка станом на час звернення до суду не сплачена;

- державний виконавець з урахуванням пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ має право, а не обов`язок скасувати постанову про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами від 09 квітня 2018 року, як таку, що постановлена до введення в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року. Боржник лише 11 березня 2024 року за допомогою месенджера «Viber» направив до виконавчої служби фото військового квитка, в якому зазначено, що він обіймає посаду водія, і того ж дня постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами було скасовано;

- ОСОБА_1 не надав доказів повного погашення його заборгованості з аліментів і жодного документального підтвердження того, що державні виконавці діяли всупереч Закону № 1404-VІІІ;

- cуд взяв до уваги доводи державного виконавця Донця Я. В., що 11 березня 2024 року державний виконавець Горішньоплавнівського ВДВСКовтун Н. А. з метою скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 в праві користування транспортним засобом, що накладене 09 квітня 2018 року начальником Козельщинського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Мєдвєдєвою О. В., яка діяла з урахуванням загальновідомої в середовищі державних виконавців практики скасування обмежень щодо боржника, які встановлені постановою державного виконавця до внесення 03 травня 2018 року змін до Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) та створення нових шаблонів, а саме постанови про встановлення боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами або скасування зазначеної постанови.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення скарги.

7. Касаційна скарга містить таке обґрунтування:

- з березня 2022 року застосування тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами стосовно ОСОБА_1 суперечить пунктам 1, 3 частини третьої статті 71 Закону № 1404-VІІІ;

- суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що станом на дату подання касаційної скарги оскаржувана постанова державного виконавця від 09 квітня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у ВП № НОМЕР_4 не скасована;

- суди проігноровали той факт, що постанову від 09 квітня 2018 року направлено до органів поліції одразу з моменту винесення, не враховуючи наданий законодавством строк для її оскарження та набрання вказаною постановою законної сили;

- суди не врахували, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до заступника начальника Горішньоплавнівського ВДВС Донця Я. В. і особисто повідомляв про перебування у лавах ЗСУ та просив зняти обмеження у керуванні транспортним засобом на підставі пунктів 1, 3 частини десятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ;

- формальне невчинення державними органами дій зі скасування постанови від 09 квітня 2018 року в межах ВП № НОМЕР_4 стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 126 КУпАП та за частиною п`ятою статті 126 КУпАП (справи № 405/1193/24 та № 489/1937/24).

IV. Рух справи у суді касаційної інстанції

8. 15 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савченко В. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

9. Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження.

10. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 30 грудня 2024 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року справу призначено до судового розгляду.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

12. На виконання рішення суду Козельщинський районний суд Полтавської області 01 листопада 2007 року видав виконавчий лист № 2-333/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

13. Постановою державного виконавця ВДВС Козельщинського районного управління юстиції Капусти І. М. від 13 листопада 2007 року відкрито ВП № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 2-333/2007 (т. 1, а. с.134).

14. Постановою начальника відділу Козельщинського районного ВДВС Мєдвєдєвою О. В. від 09 квітня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, оскільки станом на 01 квітня 2018 року загальна сума заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та становить 61 571,50 грн (т. 1, а. с. 131).

15. Відповідно до інформації служби підтримки ДП «НАІС» 03 травня 2018 року внесено зміни до системи АСВП та створено нові шаблони, а саме: постанови про встановлення боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами та постанови про скасування боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами (т. 1, а. с. 190).

16. Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами було надіслано боржнику ОСОБА_1 , але її повернуто до виконавчої служби 10 травня 2018 року з відміткою про причину невручення «за закінченням встановленого строку зберігання»

(т. 1, а. с. 130 зворот).

17. Відповідно до довідки № 732 від 07 березня 2022 року, виданої в/ч НОМЕР_1 , та військового квитка, серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 12 січня 2023 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі із 07 березня 2022 року на посаді старшого водія (т. 1, а. с. 56).

18. З відповіді Горішньоплавнівського ВДВС від 09 квітня 2024 року № 23891, наданої на запит представника боржника, суд першої інстанції встановив, що на виконанні у відділі дійсно перебуває ВП № НОМЕР_4 щодо ОСОБА_1 , примусове стягнення із заробітної плати відбувається з 06 червня 2022 року,

з 18 липня 2022 року відрахування проводяться з в/ч НОМЕР_3 .

19. Постанову щодо боржника винесено 09 квітня 2018 року, але, як зазначено вище, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді водія з 16 березня 2022 року.

20. 11 березня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою месенджера «Viber» направив до виконавчої служби фото військового квитка, в якому зазначено, що він обіймає посаду водія.

21. 11 березня 2024 року державний виконавець Горішньоплавнівського ВДВС Ковтун Н. А. з метою скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування транспортним засобом, яке накладене 09 квітня 2018 року начальником Козельщинського ВДВС, виніс постанову про встановлення боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами та 11 березня 2024 року одночасно винесено постанову про скасування боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки іншим шляхом скасувати постанову від 09 квітня 2018 року про встановлення боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами неможливо.

22. В додаткових поясненнях від 04 липня 2024 року державний виконавець Донець Я. В. зазначив, що з метою скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 в праві керування транспортними засобами, що накладене

09 квітня 2018 року начальником Козельщинського ВДВС Мєдвєдєвою О. В., яка діяла з урахуванням загальновідомої в середовищі державних виконавців практики скасування обмежень щодо боржника, які встановлені постановою державного виконавця до внесення 03 травня 2018 року змін до системи АСВП та створення нових шаблонів, а саме постанови про встановлення боржнику обмеження у праві керування транспортними засобами або скасування зазначеної постанови (т. 1, а. с. 188-189).

23. ОСОБА_1 не надав доказів повного погашення ним заборгованості з аліментів і жодного документального підтвердження того, що державні виконавці діяли всупереч Закону № 1404-VІІІ.

VІ. Позиція Верховного Суду

24. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)), Верховний Суд зазначає таке.

25. Стаття 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

26. Особливості примусового виконання судових рішень визначені Законом № 1404-VIII.

27. У пункті 9 частини першої статті 2 Закону 1404-VIII визначено, що забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією з засад виконавчого провадження.

28. Відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19 Закону 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

29. У частині першій статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

30. А відповідно до частини першої статті 450 ЦПК передбачено, що скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

31. Згідно з частиною десятою статті 71 Закону № 1404-VIII тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

32. При застосуванні частини десятої статті 71 Закону № 1404-VIII, суди мають надавати належну правову оцінку доказам, наданим заявником (боржником) на підтвердження винятків, коли не може бути застосоване тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, та заявленим ним доводам (див. постанови Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 1601/12280/2012 (провадження № 61-10095св22), від 20 вересня 2021 року у справі №454/586/20 (провадження №61-7359св21), від 27 листопада 2024 року у справі № 496/3889/19 (провадження № 61-8115св24)).

33. У цій справі судами встановлено, що оскаржувані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами прийняті державним виконавцем у виконавчому провадженні НОМЕР_5, у якому стягувачем є ОСОБА_3 (мати дитини), а боржником є ОСОБА_1 (батько дитини).

34. З указаної постанови вбачається, що підставами для встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами є не виконання ОСОБА_1 рішення суду, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, оскільки станом на

01 квітня 2018 року загальна сума заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та становить 61 571,50 грн.

35. Матеріали справи свідчать про те, що при розгляді цього спору ОСОБА_3 , на користь якої здійснюється виконавче провадження № НОМЕР_4, не була залучена до участі у справі.

36. Оскільки постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами прийнята у рамках виконавчого провадження, стягувачем у якому є ОСОБА_3 , а боржником ОСОБА_1 , то оскаржувана постанова державного виконавця стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 як учасника виконавчого провадження. Проте, суд першої інстанції не залучив до участі у справі як стягувача ОСОБА_3 , про розгляд справи останню не повідомляв.

37. Також суди попередніх інстанцій надали правову оцінку спірній постанові державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_4: суд першої інстанції вказав про законність цієї постанови, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.

38. Проте, суди попередніх інстанцій не перевірили існування підстав для застосування частини десятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ, яка встановлює випадки, коли не може бути застосоване тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами (див. пункти 31-32). Відповідні аргументи є одними із ключових у скарзі ОСОБА_1 , але в судових рішеннях мотиви їх відхилення не наведені.

39. Усунути такі недоліки під час касаційного перегляду у суду касаційної інстанції процесуальної можливості немає.

VІІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

40. Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права.

41. При цьому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

42. З урахуванням того, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення, судами не встановлені, оскаржувані судові не відповідають вимогам ЦПК щодо законності й обґрунтованості, у зв`язку із чим їх слід скасувати, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

43. Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до статті 141 ЦПК розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савченко Вікторія Сергіївна, задовольнити частково.

2. Ухвалу Козельщинського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко