Справа № 138/3499/24
Провадження №:2/138/214/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, у складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Бугери І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, зокрема, що 10.08.2018 він зареєстрував шлюб з відповідачем. 14.01.2020 шлюб між ними було розірвано Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №3. 10.03.2022 між сторонами повторно було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина ОСОБА_3 . Рішенням Богуславського районного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. З червня 2024 року дитина проживає разом з батьком. Мати не бере участі у вихованні дитини, з моменту окремого проживання по день подання даного позову та не відвідувала сина і не цікавилась його станом здоров`я. Дитина має ряд захворювань у зв`язку з чим позивач, як батько дитини, несе витрати. Мати дитини матеріальної участі у лікуванні дитини не бере, а тому позивач і звернувся до суду з даним позовом в якому, з врахуванням збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь 6465,00 грн.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.12.2024 виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради про визначення місця проживання дитини залишено у цивільній справі №138/3166/24, провадження 2/138/1194/24, яку направлено для розгляду за підсудністю до іншого суду.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

07.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив. Разом з тим, станом на 07.01.2025 відзив на позов судом отримано не було.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2025 задоволено заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, прийнято заяву та постановлено здійснювати подальший розгляд справи з врахуванням збільшених позовних вимог. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов. щодо збільшеного розміру позовних вимог. Також постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням сторін та призначено судове засідання у справі.

20.02.2025 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання цієї ж дитини, які стягуються з нього на користь відповідача, а тому понесені ним витрати на утримання дитини не можуть визнаватись, як додаткові. При цьому, у відзиві відповідач підтвердила ту обставину, що дитина проживає з позивачем. Разом з тим, жодних заперечень з приводу стану здоров`я дитини, необхідності його лікування та ряду обстежень, які були проведені, розмір витрат пов`язаних з обстеженням та лікуванням дитини так як і необхідність спеціального дієтичного харчування для дитини відповідач не заперечувала. Інші доводи відзиву на позов не стосуються предмета спору.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомленні завчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання до суду не подавали.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».

Дослідивши зміст позову, матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).

Позивач у своєму позові також стверджував ту обставину, що з відповідачем по справі він двічі перебував у зареєстрованому шлюбу, однак останній шлюб було розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області.

Також, позивач стверджував ту обставину, що його син ОСОБА_3 проживає разом з ним.

Відповідач у своєму відзиві на позов фактично підтвердила зазначену вище обставину.

Крім того, в матеріалах справи наявні довідки Управління освіти Могилів-Подільської міської ради в яких зазначено, що дитина відвідує групу раннього віку ЗДО №2 (а.с.18, 19), а також акт оцінки потреб сім`ї особи, в якому зазначено, що дитина проживає разом з батьком (а.с.21-29).

Позивач зазначає, що їх спільних з відповідачем син має ряд захворювань, в зв`язку з чим ним постійно витрачаються кошти на його лікування.

На підтвердження тієї обставини, що дитина хворіє та потребує лікування він надав до суду ряд довідок та виписок з медичних установ, результати лабораторних досліджень, консультативні висновки спеціалістів, а також відповідь ТОВ «Медична зірка» на адвокатський запит №12/091 від 12.09.2024, декларацію №0001-7М00-Е9А0 (а.с.30-45).

З вказаних вище документів, слідує, що дитина сторін спору дійсно має ряд захворювань у зв`язку з чим проводились консультації з лікарями різних напрямків та спеціальностей, є рекомендації щодо спостереження дитини у лікарів таких же та інших напрямків, є рекомендації щодо призначення препаратного та дієтичного лікування, а також те, що проводилось ряд аналізів, які були рекомендовані лікарями для дитини та купувались продукти харчування які відповідають рекомендованій дієті дитини. Як зазначалось вище заперечень з приводу їх виду та вартості відповідач не зазначала.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Позивачем на підтвердження розміру понесених ним додаткових витрат на лікування дитини, надано до суду: рахунок №4800911 від 22.07.2024 на суму 560,00 грн.; рахунок №4911046 від 09.09.2024 на суму 560,00 грн.; фіскальний чек № на суму 1700,00 грн.; фіскальний чек від 24.09.2024 на суму 260,00 грн.;чек від 30.09.2024 на суму 102,40 грн.; чек №115034 на суму 366,00 грн.; чек від 12.08.2024 на суму 694,90 грн.; чек від 12.08.2024 на суму 443,00 грн.;чек від 07.10.2024 на суму 499,95 грн., чек від 24.09.2024 на суму 260,00 грн.; чек від 09.10.2024 на суму 3150,00 грн.; чек від 09.10.2024 на суму 331,00 грн.; чек №132031 на суму 985,00 грн.; чек від 18.09.2024 на суму 266,50 грн. (а.с.59-66); квитанція від 09.11.2024 на суму 77,60 грн.; квитанція від 09.11.2024 на суму 114,30 грн.; чек №172215 на суму 289,04 грн.; чек №72874 на суму 216,00 грн.; чек №119843 на суму 399,31 грн.; рахунок №5038238 на суму 640,00 грн.; квитанція від 20.12.2024 на суму 100,00 грн.; чек №137579 на суму 339,90 грн. (а.с.84-88,91-93).

Крім того, позивачем до додаткових витрат також включено витрати на оплату за дитячий садок, в розмірі 588,00 грн., однак дані витрати не спричинені хворобою дитини, тобто не пов`язані зі станом здоров`я дитини та не пов`язанні також з іншими особливими обставинами, а тому підстав для їх стягнення, саме, як додаткових витрат з відповідача на користь позивача суд не вбачає. Дані кошти можуть охоплюватись розміром аліментів, на стягнення яких має право той з батьків з яким проживає дитина. Додаткові ж витрати має право стягувати той з батьків хто такі витрати поніс чи планує понести. Відтак, зважаючи на викладене в цій частині вимог позов слід відмовити.

На переконання суду понесені позивачем, витрати пов`язані з лікуванням та профілактикою хвороби дитини є розумними, ознак будь - якого необґрунтованого завищення таких витрат на шкоду відповідачу судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене вище суд вважає, що позивачем понесено додаткові витрати, пов`язані з хворобою спільної дитини сторін ОСОБА_3 , в розмірі 10178,75 грн. (за позовом) +2176,15 грн. (за заявою про збільшення позовних вимог) = 12354,90 грн., а тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 6177,45 гривень, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 6177,45 грн.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов суд задовольняє частково, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1157,30 гривень судового збору (95,55% (відсоток задоволених позовних вимог) від 1211,20 грн.

Решту судових витрат у виді судового збору у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 90 копійок слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підстав викладеного, керуючись ст. 15,16 ЦК України, ст. 180, 185 СК України, ст. 13, 81, 133, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6177 (шість тисяч сто сімдесят сім гривень) 46 копійок.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судові витрати у виді судового збору в розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень 30 копійок.

Решту судових витрат у виді судового збору у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 90 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Б.Київська