П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року, ухвалене суддею Крегул М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз» про визнання дій неправомірними та скасування рішення комісії про задоволення акту про порушення

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «ОГС «Закарпатгаз» про захист прав споживачів.

Позов мотивує тим, що з отриманого нею попередження про припинення газопостачання/розподілу від 30.05.2023 їй стало відомо про те, що 03.04.2023 представниками АТ «Закарпатгаз» було виявлено порушення: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого не здійснено контрольне зняття показника лічильника газу на об`єкті споживача. В попередженні було вказано, що 25.05.2023 на комісії з розгляду актів про порушення вказаний акт було задоволено й повідомлено, що 30.06.2023 буде припинено газопостачання/розподіл природного газу на об`єкті споживача.

У подальшому на її адресу надійшов лист від 01.08.2023, в якому оператор ГРМ, посилаючись на акт від 03.04.2023, повідомляє про припинення газопостачання на об`єкті.

Позивачка зазначає, що ні вона, ні її чоловік, який також проживає за вказаною адресою, представниками Оператора ГРМ про контрольне зняття показників газового лічильника повідомленими не були, ними не вчинялися дії щодо відмови у допуску представників АТ «Закарпатгаз» до об`єкту для зняття контрольних показників лічильника газу та не вчинялися жодні перешкоди для цього.

Вищезазначений акт складено з грубим порушенням вимог Кодексу ГРМ, викладені в ньому відомості не відповідають дійсності, дії представників АТ «Закарпатгаз» по його складанню вважає неправомірними, а прийняте комісією рішення щодо його задоволення є таким, що підлягає скасуванню.

Так, позивачка вважає, що оскаржуваний акт складений з порушенням вимог глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС та містить завідомо неправдиві відомості, оскільки:

- складений у відсутності споживача, а відтак твердження про те, що споживач відмовився його підписати, що нібито зафіксовано представниками АТ «Закарпатгаз» на відеозаписі, не відповідає дійсності, такого доказу у відповідача бути не може. Вказане також свідчить про те, що жодних пояснень, зауважень, заперечень, як то передбачено вищевказаними нормами, споживач надати не міг;

- підписаний виключно представниками Оператора ГРМ та не містить підпису незаінтересованої особи (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування), що є обов`язковим у даному випадку;

- не надісланий споживачу рекомендованим поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дня складання такого акта.

Гейруш Л.І. вказує, що представники АТ «Закарпатгаз» в пункті 9 оскаржуваного акту вказали, що про дату засідання з розгляду цього акту споживача буде повідомлено додатково, однак про те, що засідання комісії відбулося 25.05.2023 та, що на ньому було задоволено акт про порушення, їй стало відомо лише 30.06.2023, а власне акт та рішення вона отримала лише 18.08.2023. Вказане позбавило її права, регламентованого пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, бути присутньою на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, надати свої заперечення й зауваження щодо такого.

Вважає, що відповідач, надсилаючи вищевказані листи від 30.05.2023 №880-сл-4035-0523 та від 01.08.2023 №880-сл-5477-0823, в яких посилаючись на акт й рішення, які оскаржуються за цим позовом, зазначаючи, що визначення об`єму розподіленого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання та/або повідомляючи про припинення газопостачання, створює у неї, як у споживача, невизначеність у її праві на отримання послуг з газопостачання й порушує її право на отримання об`ємів розподіленого природного газу за фактичними (спожитими) показникам.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії представників АТ «ОГС «Закарпатгаз» щодо складання Акту про порушення №ZK №10325 від 03.04.2025.

Визнано незаконним (недійсним) Акт про порушення № ZK №10325 від 03.04.2023 та скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення АТ «ОГС «Закарпатгаз» від 25.05.2023 року, яким задоволено повністю Акт про порушення № ZK №10325 від 03.04.2023 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 є споживачем, тобто особою, з якою укладено договір на постачання природного газу, особовий рахунок газопостачання також належить позивачці, рахунки із сплати газу надходять їй, надсилає показники лічильників також вона, а тому така є належним позивачем у справі.

Щодо акту про порушення, то такий складено з порушеннями, зокрема: акт про порушення складено у відсутності споживача, підписаний виключно представником Оператора ГРМ та не містить підпису незаінтересованої особи. У акті про порушення зазначено, що відмова від допуску до об`єкта споживача зафіксована на відеозаписі, однак такий суду надано не було.

З огляду на те, що встановлено недійсність акту й неправомірність дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню такого, а комісією під час прийняття оскаржуваного рішення не було встановлено порушень, то таке рішення також підлягає скасуванню.

Суд зазначив, що право ОСОБА_1 було порушено як споживача й тому підлягає захисту.

Не погоджуючись з рішенням АТ «ОГС «Закарпатгаз» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У своїх доводах посилається на те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини у сфері розподілу природного газу. Потрібно розмежовувати газопостачання та газорозподіл. Саме ОСОБА_2 є споживачем у даній справі, оскільки саме з чоловіком позивачки укладено типовий договір на розподіл природного газу. Посилання позивачки на договір розподілу газу укладений між нею та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не має відношення до АТ «ОГС «Закарпатгаз», тобто договірних відносин щодо розподілу природного газу між позивачкою та відповідачем не існує.

Зазначає, що право спільної власності на будинок, відносно якого здійснюється газопостачання та газорозподіл не є підтвердженням статусу споживача послуг природного газу та не підтверджує наявність договірних відносин між сторонами.

Актом згоди споживача про приєднання до умов договору та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунка Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником будинку за адресою АДРЕСА_1 , та в ньому зареєстрована і проживає, що підтверджується витягом з рішення про державну реєстрацію прав Комунальне підприємство «Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 11.11.2010 року; арк. 12 паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

У попередженні про припинення газопостачання/розподілу та зміну режиму нарахування природного газу за граничними об`ємами від 30.05.2023 №880-сл-4035-0523 вказано, що 03.04.2023 представниками АТ «Закарпатгаз» за вищевказаною адресою виявлено порушення, а саме, відмова в доступу до об`єкта споживача, внаслідок чого не здійснено контрольне зняття показника лічильника газу на об`єкті споживача.

25.05.2023 задоволено акт про порушення на комісії з розгляду актів про порушення, як це передбачено главою 5 Розділу ХІ Кодексу ГРС. За вищевказаною адресою, визначення об`єму розподіленого (спожитого) природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв у відповідності до пункту 4 глави 3 розділу XI Кодексу. Відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання відповідно до підпункту 11 пункту 1 глави 7 розділу V Кодексу є підставою для припинення/обмеження Оператором ГРМ газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкті споживача. Попереджено, що на підставі викладеного, 30 червня 2023 року буде припинено газопостачання/ розподіл природного газу на об`єкті газопостачання за адресом: АДРЕСА_2 .

Попередження не містить додатків, а саме відповідного акту про порушення та рішення комісії, прийнятого за результатами розгляду такого, відсутнє посилання на номер й дату складання акту й прийняття рішення тощо.

За твердженням позивачки, акт про порушення № ZK 10325 від 03.04.2023 та рішення комісії з розгляду актів про порушення АТ «ОГС «Закарпатгаз» від 25.05.2023 нею було отримано особисто 18.08.2023 у відповідь на її звернення від 23.06.2023, адресоване голові комісії по розгляду актів про порушення АТ «Закарпатгаз» Надії Адамії.

Зі змісту даного акту вбачається, що 03.04.2023 контролер та майстер (прізвище вказано нерозбірливо) склали цей акт про те, що в приватному будинку за адресою АДРЕСА_2 споживач відмовив в доступі до об`єкта, внаслідок чого представник Оператор ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) (розділ XI, глава 2, п. 2, пп. 1).

У оскаржуваному акті (нерозбірливо) зазначено, що споживачу було надіслано повідомлення, у якому було вказано забезпечити доступ на 03.04.2023 року на 16 год. 40 хв., доступ до ВОГ не забезпечено.

Зі змісту даного акту вбачається, що 03.04.2023 контролер та майстер (прізвище вказано нерозбірливо) склали цей акт про те, що в приватному будинку за адресою АДРЕСА_1 споживач відмовив в доступі до об`єкта, внаслідок чого представник Оператор ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) (розділ XI, глава 2, п. 2, пп. 1).

У пункті 7 вказано, що до акту додається відеозапис, в п. 8 при складанні акту застосовано відеофіксацію.

В Акті зазначено, що споживач (його представник) відмовився від підпису. Відмова від підпису акту підтверджено відеозаписом.

Витягом з рішення комісії з розгляду актів про порушення від 25.05.2023 вищевказаний акт задоволено повністю. Задовольняючи акт про порушення, комісія керувалася пунктами 8, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

У повідомленні від 01.08.2023 №880-сл-5477-0823 начальник Мукачівського відділення АТ «Закарпатгаз» з посиланням на оскаржуваний акт та рішення, а також на підпункт 11 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС, за яким Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у разі відмови представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання, повідомив, що на об`єкті за вищевказаною адресою буде припинено газопостачання 22.08.2023.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 494 затверджений Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності 27 листопада 2015 року.

Згідно затвердженого Кодексу, доступ споживачів до газорозподільних мереж для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зі змінами внесеними Постановою від 11 серпня 2016 року №1418.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором публічним та договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору про укладання якого, зокрема свідчить (споживання) природного газу споживачем.

Відповідно до пункту 4 глави 2 розділу І вказаного Кодексу оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання своїх функцій та обов`язків, передбачених законодавством.

Позивачка підтвердила належними доказами, що нею здійснюється споживання природного газу за адресою проживання, у будинковолодінні, який належить їй на праві спільної власності; щомісячно передає показники газового лічильника; з нею укладений договір з постачання природного газу; саме з нею, як споживачем, НКРЕП та АТ «Закарпатгаз» здійснює листування; контрольне зняття показників лічильника було здійснено представниками АТ «Закарпатгаз» саме за її заявою від 08.06.2023.

Так, Акт № ZK №10325 від 03.04.2023 складений без дотримання представниками АТ «ОГС «Закарпатгаз» вищевикладених вимог глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, а саме:

такий складений у відсутності споживача;

підписаний виключно представниками Оператора ГРМ та не містить підпису незаінтересованої особи (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування);

не зазначено дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення;

не додано відеозапис, на якому зафіксовано відмову споживача в допуску до об`єкту.

Абзацом 1 пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Та разом з цим слід зазначити про те, що Верховним Судом неодноразово було вказано на те, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Таким чином, виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність); відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відтак, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі №220/606/18 (провадження №14-125цс20, пункт 76).

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач заявила також позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій по складанню Акту про порушення та визнання незаконним (недійсним) Акту про порушення.

Обґрунтування позивачем безпідставності дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню Акту про порушення внаслідок неправомірності таких та у зв`язку із цим визнання незаконним (недійсним) самого Акту про порушення, слугує тільки правовою підставою (доказом) для комісії з розгляду актів про порушення на засіданні та за наслідками розгляду такого може бути прийняти одне із таких рішень (абзац перший, другий п.11 гл.5 розділу ХІ Кодексу ГРС), а саме: про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Саме прийняте комісією рішення при розгляді акту про порушення щодо скасування акта про порушення, призведе до усунення порушених прав споживача при споживанні природного газу. Так-як у цьому випадку будуть відсутні правові підстави для застосування до споживача процедури нарахування об`єму споживання природнього газу за граничними об`ємами споживання населення.

А звідси, відповідно до положень Кодексу ГРС ефективним способом захисту порушених прав у спірних правовідносинах є саме скасування рішення комісії за наслідками розгляду акту про порушення правил газопостачання (п.3 гл.6 розділу ХІ Кодексу ГРС), а не визнання неправомірними дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню Акту про порушення та безпосередньо у зв`язку із цим визнання незаконним (недійсним) самого Акту про порушення, оскільки такі не несуть для споживача матеріально-правових наслідків для відповідальності за можливе порушення правил газопостачання.

Відтак, колегія суддів виснує, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню Акту про порушення неправомірними та визнання незаконним (недійсним) Акту про порушення не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права в цій частині позовних вимог.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, та дійшов помилкового висновку про задоволення заявлених позовних вимог щодо визнання дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню Акту про порушення неправомірними, і визнання незаконним (недійсним) Акту про порушення. Відтак, такі висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та досліджених обставинах, разом із зібраними у справі доказами та доводами учасників справи.

Зважуючи на встановлене у контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту порушеного права в частині визнання неправомірними дій працівників АТ «ОГС «Закарпатгаз» по складанню Акту про порушення, і визнання незаконним (недійсним) Акту про порушення, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, а в частині скасування акта про порушення не знайшли свого доведення.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, тому воно підлягає скасуванню в частині вище зазначених позовних вимог з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні частини заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то на користь відповідача слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 141, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз», задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року, скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій по складанню Акту про порушення та визнання незаконним (недійсним) Акту про порушення та з цих вимог ухвалити в даній справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні таких позовних вимог.

Компенсувати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільних систем «Закарпатгаз», за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати у розмірі 805,20 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: