Справа № 362/4476/24
Провадження № 2/362/539/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2025 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Зазначила, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 24 25).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідач надав суду відзив на позов у якому не визнав позов та зазначив, що позивачка не надала доказів про те, існування шлюбу суперечить чиїм-небудь інтересам і не врахувала наявність у них малолітньої дитини (а.с. 33 34).

Ухвалою від 22 серпня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального судового провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 37).

Ухвалою від 27 серпня 2024 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк для примирення (а.с. 42).

Заявою від 27 лютого 2025 року позивачка повідомила суду про своє бажання розірвати шлюб із відповідачем (а.с. 47).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

25 квітня 2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2017 року (а.с. 6).

Позивач бажає розірвати шлюб.

За клопотанням відповідача, сторонам було надано строк для примирення, після закінчення якого позивачка не повідомила про її примирення із відповідачем.

Отже, наданий сторонам строк на примирення не призвів до примирення подружжя.

Дана обставина, на думку суду, переконливо свідчить про бажання позивачки розірвати шлюб.

Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Насамперед, обставина подання позивачкою позову про розірвання шлюбу як процесуальна дія, на думку суду, переконливо свідчить про бажання позивачки розірвати шлюб із відповідачем.

У зв`язку із небажанням позивачки перебувати у шлюбі із відповідачем, суд обов`язково враховує, що відповідно до норм статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд не приймає до уваги категоричну позицію відповідача із вимогою зберегти шлюб.

Зокрема, оскільки поданням даного позову позивачка виявила особисте вільне бажання припинити шлюб із відповідачем, суд вважає помилковими викладені за змістом відзиву заперечення відповідача про те, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки примушування жінку до шлюбу не допускається у будь-якому випадку і за будь-яких обставин.

Також, не є підставою для збереження шлюбу наявність у сторін малолітніх дітей, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки яка заявляє позовні вимоги про розірвання шлюбу із відповідачем.

Крім того, під час розгляду справи за клопотанням відповідача, судом було належним чином надано реальну можливість для примирення сторін.

Однак, примирення не відбулося.

Таким чином, позивачка виклала за змістом позову свою категоричну позицію стосовно розірвання шлюбу із відповідачем та неможливість збереження їх сім`ї.

Як наслідок, суд не приймає до уваги та відхиляє викладені за змістом відзиву на позов усі заперечення відповідача стосовно безпідставності вимог позивачки про розірвання шлюбу.

Оскільки наданий сторонам строк для примирення не завершився примиренням подружжя та із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, що має істотне значення.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як наслідок, за клопотанням позивачки, суд вважає за необхідне на підставі наведеної норми сімейного законодавства у зв`язку із розірванням шлюбу відновити позивачці її дошлюбне прізвище.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 3-а).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 21, 24, 56, 105, 110 113 СК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який зареєстровано 25 квітня 2017 року у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 97.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 04 березня 2025 року.