Справа № 639/226/25
Провадження № 2/639/644/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

за участю представника відповідача адвоката Москаленко І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/226/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 631127532 у розмірі 179531,02 грн та суму сплаченого судового збору.

Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» 13.01.2025 та підписані представником позивача адвокатом Альховською Іриною Богданівною, яка діє на підставі довіреності (а.с.112).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2019 позичальник ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631127532 (кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12.03.2024 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 179531,02 грн, з яких: 105922,08 грн прострочене тіло кредиту, 33529,93 грн відсотки за користування кредитом, 38663,16 грн тіло кредиту, 1415,85 грн відсотки за прострочене тіло кредиту. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

14.01.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.119).

10.02.2025 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача АТ «Сенс Банк» адвоката Альховської І.Б. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що надійшло до суду 10.02.2025 (а.с.148,158).

10.02.2025 суд постановив ухвалу про повернення без розгляду позивачу відповіді на відзив, що надійшла до суду 10.02.2025, як такої що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 179, п.2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України та подана з порушенням встановленого судом строку; судове засідання по справі відкладено (а.с.152-154, 162-163).

27.02.2025 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача АТ «Сенс Банк» адвоката Альховської І.Б. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що надійшло до суду 26.02.2025 (а.с.174,177).

06.03.2025 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача АТ «Сенс Банк» адвоката Альховської І.Б. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що надійшло до суду 05.03.2025.

06.03.2025 суд на місці долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 03.02.2025 та сформований в системі «Електронний суд» 31.01.2025 й підписаний представником відповідача адвокатом Москаленко І.Б., яка діє на підставі ордеру (а.с.131-144).

У відзиві на позов сторона відповідача позовні вимоги визнала частково, просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 23035,92 грн та відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що наявний в матеріалах справи акцепт банка пропозиції на укладання угоди не містить зазначення дати; паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування, а також застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті, та відповідно до правової позиції Верховного Суду, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту не свідчить про погодження відповідачем та встановлення банком відсотків саме у такому розмірі, який позивач просить стягнути як заборгованість за відсотками. З оферти вбачається, що відповідач запропонувала банку укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між відповідачем та банком. Також, в оферті та акцепті є посилання на Додаток № 4 до Договору щодо графіку повернення кредиту та Тарифи щодо графіку повернення кредиту. Але підписані відповідачем та банком договір про банківське обслуговування та Додаток № 4 й Тарифи позивачем не надані. Також, в анкеті-заяві зазначено, що її підписання відповідачем означає укладення договору між відповідачем та банком на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку. Між тим, позивачем не надані діючи станом на 12.03.2019 редакції Публічної пропозиції, Договору, додатків до Договору, Тарифів щодо графіку повернення кредиту, що унеможливлює встановити істотні умови кредитного договору, а в анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення процентної ставки, комісій. Відповідач не була ознайомлена, не підписувала та не отримувала Договір про банківське обслуговування, додатки до Договору, Тарифи з графіком повернення кредиту. За відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісій, розрахунково-касового обслуговування тощо, діючих станом на 12.03.2019 редакції Договору, додатків до Договору, Тарифів щодо графіку повернення кредиту, не можна вважати кредитний договір укладеним, оскільки істотні умови кредитного договору відповідачем не узгоджувалися. Отже, стягненню з відповідача підлягає тільки сума фактично отриманої, використаної та неповернутої суми кредитних коштів. Позивачем не надано копію меморіального ордеру, що засвідчує зарахування на рахунок відповідача певної суми коштів із зазначенням їх призначення, надана позивачем виписка не містить даних про особу, яка її склала, підпису цієї особи, печатки банку, а отже, не є належним, достовірним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку. Сторона відповідача зауважує на строк кредитування, а саме, строк кредитування у паспорті споживчого кредиту становить 12 місяців з можливістю пролонгації, умови автоматичної пролонгації відповідачем не узгоджувалися. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після визначеного договором строку кредитування 12.03.2020, проте позивач продовжував нараховувати та списувати відсотки після спливу визначеного договором строку. Також, в оферті та акцепті міститься умова обслуговування кредитної картки зі строком дії три року, тобто з 12.02.2022 картка не діє, доказів перевипуску картки та надання її позичальнику банк не надав. Сторона відповідача посилалася на безпідставне збільшення банком кредитного ліміту, який 12.03.2019 встановлений у розмірі 83250,00 грн, та в подальшому збільшувався банком, останній раз 13.07.2022 до 99989,06 грн, довідки про встановлення лімітів та меморіальні ордери про зарахування певних сум на рахунок відповідача банк не надав, а з виписки вбачається, що з 12.10.2020 відповідач кредитні кошти не використовувала, а здійснювала погашення кредиту. За рахунок збільшення кредитного ліміту банк списував проценти, комісії, розрахунково-касове обслуговування картки, збільшуючи заборгованість відповідача за тілом кредиту. Також, на думку сторони відповідача, встановлення банком овердрафту та нарахування відсотків за його використання є безпідставним, оскільки в період з 12.09.2020 по 11.10.2020 відповідач зняла з рахунку 1040,00 грн, а внесла 1500,00 грн, а з 12.10.2020 кредитними коштами не користувалася. З урахуванням використаних кредитних коштів у загальному розмірі 131321,70 грн та повернених кредитних коштів у загальному розмірі 108285,78 грн, сума неповернутих кредитних коштів становить 23035,92 грн, що визнається відповідачем. Також, позивач не надав належних і достатніх доказів надіслання відповідачу та отримання останньою досудової вимоги, чим не дотримав вимоги законодавства щодо обов`язковості досудового порядку врегулювання спору.

Представник позивача АТ «Сенс Банк» адвокат Альховська І.Б. у позовній заяві просила розглянути справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Своїм правом на подання відповіді на відзив, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 179, п.2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, сторона позивача не скористалася.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Москаленко І.Б. позовні вимоги визнала частково у розмірі 23035,92 грн неповернутої суми тіла кредиту, у решті позовних вимог просила відмовити, посилаючись на обставини та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Суд установив, що 12.03.2019 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа Банк» було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631127532, акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», на підставі яких ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок, та сторони письмово погодили всі істотні умови кредитування, а саме, ліміт кредитної лінії у розмірі 2000000,00 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією у розмірі 35,99 % річних, обов`язковий мінімальний платіж становить 5% від суми загальної заборгованості, але не менше ніж 50,00 грн. Сторони погодили, що банк здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу, згідно з умовами договору. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта МС Debit World строком дії три роки з моменту випуску. Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку (а.с.90-91).

Зі змісту підписаної відповідачем Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує акцепт Публічної пропозиції на укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, що викладені в Публічній пропозиції та додатках до договору що розміщені на веб-сторінці банку. Підтвердила, що вдень підписання цього Акцепту отримала примірник цього договору та всіх додатків до нього, ознайомлена з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання та закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку згідно із договором. Надала Банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених договором випадках та в порядку з будь-яких рахунків, що будуть відкриті їй на підставі договору.

Також, ОСОБА_1 12.03.2019 з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» підписала заяву (акцепт) № 248.631127532.111; 227.631127532 про прийняття пропозиції укласти договір страхування, за умовами якого страховий тариф на місяць становить: за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби 0,71%; добровільного страхування від нещасних випадків 0,28% (а.с.91).

Крім того, ОСОБА_1 12.03.2019 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк», який містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки тощо. Інформація, наведена у паспорту споживчого кредиту, зберігає чинність до 11.04.2019 (а.с.92).

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 банк виконав своєчасно і повністю, відкривши відповідачу поточний рахунок та видавши кредитну платіжну карту, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2 з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 12.03.2019 по 12.03.2024 (а.с.9-36).

З цієї виписки вбачається, що 12.03.2019 відповідачу банк встановив кредитний ліміт 83250,00 грн, в подальшому кредитний ліміт банк збільшував, останній раз 13.07.2022 до 99989,06 грн. Відповідач користувалася кредитними коштами, розраховувалася в терміналах, приймала перекази, поповнювала рахунок, частково погашала заборгованість, що підтверджує факт укладення між сторонами кредитного договору. Вбачається, що за цим договором всього витрат 374051,65 грн, всього надходжень 108305,78 грн, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 179531,02 грн.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», який є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «Альфа Банк», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Витягом з державного реєстру банків (а.с.75-86,89).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 12.03.2024 становить 179531,02 грн, з яких: 105922,08 грн прострочене тіло кредиту, 33529,93 грн відсотки за користування кредитом, 38663,16 грн тіло кредиту, 1415,85 грн відсотки за прострочене тіло кредиту (а.с.100-109).

14.03.2024 банк надіслав відповідачу вимогу про усунення порушень протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги № 631127531 від 12.03.2024, що підтверджується копією цієї вимоги, копією опису вкладення та копією списку № 1 згрупованих поштових відправлень ( ОСОБА_1 під № 362) (а.с.87,88,93-99).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Позикодавець наділений можливістю реалізувати своє право в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове повернення йому частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, як шляхом пред`явлення досудової вимоги, так і судової.

Суд зазначає, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку є належним та допустимим доказом на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливими.

Суд критично ставиться до доводів сторони відповідача про неправомірне нарахування відсотків поза межами строку кредитування, який погоджений сторонами терміном 12 місяців, тобто 12.03.2020, адже за умовами укладеного між сторонами договору тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту (12.03.2019) та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку.

Сторона відповідача визнала, що у відповідача є невиконані зобов`язання перед позивачем за тілом кредиту, а отже відповідач у повному обсязі не виконала свої зобов`язання, відкритий банком рахунок не закритий.

Отже, банк мав законні підстави нараховувати на кредит проценти, що узгоджені сторонами, у розмірі 35,99 % річних.

Щодо зазначеного у паспорті споживчого кредиту строку кредитування 12 місяців суд зауважує, що викладена у цьому паспорті інформація зберігає чинність до 11.04.2019, та як сама зазначила представник відповідача у відзиві на позов та підтвердила під час судового розгляду, паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит.

Так, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13).

Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлена з умовами кредитування, зокрема строком кредитування 12 місяців.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, взяті на себе зобов`язання за договором від 12.03.2019 банк виконав своєчасно і повністю, відкривши відповідачу поточний рахунок з електронним платіжним засобом (карткою), надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси, ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, користувалася ними та частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення (останній раз 15.02.2024 на суму 20,00 грн), що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком, та не заперечується стороною відповідача. Однак в порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала.

Водночас, з виписки по рахунку вбачається, що банк проводив списання за розрахунково-касове обслуговування картки та списання комісій за надання кредиту на умовах програм з розстрочки.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів цієї справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням банком, комісії за надання кредиту, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) та комісія за надання кредиту.

Враховуючи те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а відповідач категорично заперечує проти такого погодження, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) та за надання кредиту є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

З виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що станом на 12.03.2024, банком неправомірно нараховано позичальнику щомісячне списання за розрахунково-касове обслуговування основної картки та списання комісії за надання кредиту на умовах програм розстрочки у розмірі 34093,20 грн, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за овердрафт у розмірі 1415,85 грн, що не передбачені умовами укладеного між сторонами договору та фактично є нарахуванням відсотків на вже нараховані відсотки, а отже не підлягають задоволенню.

Крім того, з наданої виписки по рахунку вбачається, що банк неправомірно проводив списання процентів за овердрафт у загальному розмірі 1859,22 грн, яка теж підлягає вирахуванню із загального розміру заборгованості.

Отже, суд дійшов висновку, що у відповідача перед банком наявна заборгованість, що підлягає стягненню у розмірі у розмірі 142162,75 грн, з яких: за тілом кредиту 110492,04 грн з такого розрахунку: сукупна сума заборгованості за тілом кредиту 144585,24 грн (105922,08 + 38663,16) - 34093,20 грн (неправомірно нараховані та списані банком за розрахунково-касове обслуговування основної картки та комісії за надання кредиту на умовах програм розстрочки); за відсотками за користування кредитом у розмірі 31670,71 грн, з такого розрахунку: сукупна сума нарахованих відсотків 34945,78 грн (33529,93 + 1415,85) - 1415,85 грн (заявлені до стягнення відсотки за прострочене тіло кредиту) 1859,22 грн (неправомірно списані проценти за овердрафт).

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34093,20 грн та за відсотками у розмірі 3275,07 грн не підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.5).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (79,19%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1918 грн 30 коп.

Керуючись ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 128, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631127532 від 12.03.2019 станом на 12.03.2024 у розмірі 142162 (сто сорок дві тисячі сто шістдесят дві) грн 75 коп., з яких: 110492 грн 04 коп. заборгованість за тілом кредиту; 31670 грн 71 коп. заборгованість за відсотками.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34093 грн 20 коп. та за відсотками у розмірі 3275 грн 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір у розмірі 1918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) грн 30 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 06.03.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО