Справа № 127/473/25
Провадження 2/127/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 17.01.2025 зазначену справу прийнято до розгляду та постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача - адвоката Пухальської Н.С. в інтересах ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Вирішуючи питання прийняття зустрічного позову для спільного розгляду із первісним, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Суд бере до увагиправову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/2345/17, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом взаємопов`язані та виникають з одних правовідносин, оскільки стосуються визначення місця проживання дитини - ОСОБА_2 , їх спільний розгляд є доцільним.

Подана зустрічна позовна заява відповідає вимогам статей 175 та 177 ЦПК України.

Також представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Пухальська Н.С. у зустрічній позовній заяві подала до суду клопотання про продовження позивачу за зустрічним позовом строку на подання доказів, оскільки Служба у справах дітей Вінницької міської ради не надала в повному обсязі документи на адвокатський запит. Крім того, позивач за зустрічним позовом планує подати до суду докази на обґрунтування влаштування в майбутньому побуту та дозвілля дитини за межами України.

Пунктом 2 та пунктом 6 ч. 1 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до положень частини другої, четвертої та п`ятої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч. 2 ст. 127 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивача за зустрічним позовом щодо продовження позивачу за зустрічним позовом строку на подання доказів, суд дійшов висновку про можливість продовження позивачу за зустрічним позовом строку на подання доказів.

Керуючись ст. 83, 127, 175, 176, 193, 194 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1.Прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 .

2.Визначити відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 строк на подання відзиву на зустрічний позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня його отримання.Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

3.Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 має право подати до суду відповідь на відзив в порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня отримання відзиву відповідача за зустрічним позовом.

4.Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 має право подати до суду заперечення в порядку, передбаченому ст. 180 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив позивача за зустрічним позовом.

5.Треті особи мають право подати пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, протягом 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом п`яти днів із дня його отримання.

6.Продовжити позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 строк на подання доказів до 15.03.2025.

7.Позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 направити/вручити копію ухвали про відкриття провадження у справі.

8.Відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 та третім особам у справі направити/вручити копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію зустрічної позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

9.Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: vnm.vn.court.gov.ua.

10.Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. В. Горбатюк