Справа № 752/2062/14-ц
Провадження №: 6/752/592/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Осадчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі № 752/2062/14-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа № 752/2062/14-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій,.

Заява обґрунтовується тим, що 25 вересня 2015 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій було виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва надмірно виплачену суму пенсії в розмірі 1 714 гривень 99 копійок.

Виконавчий документ було пред`явлено стягувачем до примусового виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві районного управління юстиції.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року у справі №752/2062/14-ц вирішено питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні з управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Після реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України в м. Києві, Управлінням було проведено інвентаризацію всіх справ, які перебували на примусовому виконанні в органах ДВС та було встановлено, що до Управління, як правонаступника стягувача по справі, не надходила інформація щодо примусового виконання рішення суду №752/2062/14-ц, а також відсутні находження в рахунок погашення заборгованості.

03 березня 2020 року та повторно 13 серпня 2020 року Управління зверталось до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із запитами про надання інформації по примусовому виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва №752/2062/14-ц, проте відповідь на запит отримана не була.

У березні 2021 року Управлінням спільно з Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було проведено інвентаризацію всіх справ, які перебували на примусовому виконанні у Відділі.

За результатами інвентаризації було встановлено, що виконавчий лист №752/2062/14-ц від 25.09.2015 на примусовому виконанні відсутній.

21 квітня 2021 року (вих. № 34846) начальником Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було видано довідку про втрату виконавчого документа, в якій зазначено про те, що виконавчий лист №752/2062/14-ц від 25.09.2015 на примусовому виконанні у Відділі не перебуває.

20 травня 2021 року Управління звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2021 по справі №752/2062/14-ц заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернуто без розгляду.

14 травня 2024 року Управлінням проведено звірку щодо відшкодування ОСОБА_1 заборгованості по надмірно виплаченій пенсії в розмірі 1714,99 грн. та виявлено, що зазначений борг не сплачений.

20 травня 2024 року Управління звернулося із заявою до Голосіївського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації стосовно перебування на примусовому виконанні Виконавчого листа № 752/2062/14-ц від 25.09.2015 року.

30 травня 2024 року Управління отримало довідку від Голосіївського відділу ДВС у м. Києві, в якій зазначено, що виконавчий лист № 752/2062/14-ц від 25.09.2015 року на виконанні не перебуває.

Таким чином, заявник просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа в цивільній справі № 752/2062/14-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій.

Представник заявника та відповідач у справі в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду заяви повідомлялись належним чином.

На підставі ч. 3 ст. 433 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2014 р. Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі надмірно виплачену суму пенсії в розмірі 1 714 гривень 99 копійок.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 січнчя 2020 року замінено стягувача в цивільній справі №752/2062/14-ц з Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві.

Відповідно до листа Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 травня 2024 року повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на день надання відповіді, на виконанні у Відділі не перебуває виконавчий лист №752/2062/14-ц від 25.09.2015 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 1 714,99 грн.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу замість втраченого оригіналу за заявою стягувача або поданням державного виконавця.

Згідно пп. 17.2. п. 17 Розділу Х Перехідні положення ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналізуючи п. 17.4 розділу Х «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11.

Верховний Суд виходив з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №2-824/2009.

На підтвердження втрати виконавчого листа № 752/2062/14-ц ві 25.09.2015 року заявник посилається на лист Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 травня 2024 року.

Так, зі змісту Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 травня 2024 року вбачається, що станом на 30.05.2024 на виконанні у Відділі не перебуває виконавчий лист №752/2062/14-ц від 25.09.2015 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 1 714,99 грн.

Однак, вказаний лист не може бути розглянутий як належний та допустимий доказ, який підтверджує втрату виконавчого листа виходячи з наступного.

Зі змісту вказаного акту не можна дійти висновку щодо того чи виконавчий лист №752/2062/14-ц втрачено. Крім того, вказаний лист не встановлює ким саме було втрачено виконавчий лист і коли.

Щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З правового аналізу змісту вказаної процесуальної норми вбачається, що оригінал виконавчого листа видається лише один раз і лише після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року по справі №752/2062/14-ц набрало законної сили 12 серпня 2014 року.

Проте матеріали заяви не містять доказів щодо пред`явлення виконавчого листа №752/2062/14-ц до виконання Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, саме Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва повинно було звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа до 12 серпня 2015 року.

В матеріалах цивільної справи не міститься інформації щодо звернення Управлінням Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконания.

Таким чином, Управління пропустило строк для звернення до суду із вказаною заявою про видачу дублікату виконавчого документа задовго до реорганізації територіалних органів та заміни стягувача у цивільній справі №752/2062/14-ц.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа, про видачу дубліката якого просить заявник, закінчився і підстави для його поновлення відсутні, а тому сама лише обставина втрати виконавчого документу не може бути підставою для видачі його дубліката, що є підставою до відмови у видачі дублікату виконавчого листа.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст. 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі № 752/2062/14-ц за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Суддя А.О. Митрофанова