Справа № 158/2723/23 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/228/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_4 , на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соцмережі Facebook у групі «Цуманська Барахолка» відповідач ОСОБА_5 поширив інформацію «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 в людей по подвір`ях», 2 фото з деревиною, розміщеною на території, яку орендує підприємець ОСОБА_7 (його дочка) для ведення підприємницької діяльності та автомобіль з деревиною. Таку ж інформацію відповідач поширив ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Facebook у групі «Цумань: ліси, поля, ріки і прибережні села». Поширена інформація є недостовірною, оскільки ніякого лісу в людей на подвір`ях не шукав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі Facebook у групі «Цуманський ринок. Куплю, продам» та «Цуманська селищна рада», «Цуманська Барахолка» ОСОБА_3 було також поширено інформацію наступного змісту: «Знайдете дешевше машина піску в подарунок, продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому. ОСОБА_6 , тел. НОМЕР_1 ….». Такого оголошення ним не подавалося. Про вищевказані обставини йому стало відомо від знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які здійснили скріншоти даних публікацій.

Зазначена інформація, яку розповсюдив ОСОБА_3 у вищевказаних групах соціальної мережі Facebook є недостовірною та принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Поширення цієї інформації має негативний характер, порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Він працює в державній лісовій охороні і займатися підприємницькою діяльністю не може. Йому небайдужа репутація та громадська думка. Він має право на відшкодування моральної шкоди. Читаючи розповсюджену відповідачем інформацію, на фоні надмірного психоемоційного навантаження у нього погіршився стан здоров`я порушення рівноваги, координації рухів, підвищення тиску, виник головний біль. Він перебував у лікарні, де пройшов стаціонарне лікування. До нього телефонували знайомі, інші люди, яким потрібні були дрова, пісок і він змушений відповідати, що нічого не продає, вибачатися. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 60 000 грн.

Просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, інформацію, розповсюджену відповідачем ОСОБА_10 : ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18:45 год в соцмережі Facebook у групі «Цуманська Барахолка» та ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22:07 год в мережі Facebook у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » наступного змісту: «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 » із 2 фото з деревиною; ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07:52 год в мережі Facebook у групі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 » наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_7 в подарунок. Продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому ОСОБА_6 тел. НОМЕР_1 …». Зобов`язати відповідача опублікувати резолютивну частину ухваленого судом рішення, спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, шляхом опублікування у 7 денний термін, після набрання чинності судовим рішенням, в даній справі, без права на видалення: у мережі Facebook у групах: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Цуманський ринок. Куплю, продам» наступного змісту: «Мною, ОСОБА_10 була розповсюджена інформація у якій стверджувалось наступне: «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 в людей по подвір`ях із 2 фото з деревиною, а також оголошення з інформацією: «Знайдете дешевше машина піску в подарунок. Продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому ОСОБА_6 тел. НОМЕР_1 …», інформацію, яку поширив я, ОСОБА_5 є недостовірною». Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 60 000 грн та судові витрати.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_3 : - ІНФОРМАЦІЯ_9 о 18 год 45 хв в мережі «Facebook», у групі « ОСОБА_11 » (власник групи ОСОБА_12 ) та ІНФОРМАЦІЯ_9 о 22 год 07 хв в соцмережі Facebook у групі: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (адміністратори групи ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ) наступного змісту: «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 в людей по подвір`ях». Також 2 фото з деревиною; - ІНФОРМАЦІЯ_10 о 07 год 52 хв у мережі Facebook у групі «Цуманський ринок. Куплю, продам» (адміністратор групи ОСОБА_15 ) та «Цуманська селищна рада», «Цуманська Барахолка» наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_7 в подарунок, продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому. ОСОБА_6 , тел. НОМЕР_1 …».

Зобов`язано ОСОБА_3 опублікувати резолютивну частину ухваленого судом рішення, спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом опублікування 7 (семи) денний термін, після набрання чинності судовим рішенням, в даній справі, без права на видалення у мережі Facebook у групах: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Цуманський ринок. Куплю, продам» наступного змісту: «Мною, ОСОБА_10 була розповсюджена інформація у якій стверджувалось наступне: «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 в людей по подвір`ях із 2 фото з деревиною, а також оголошення з інформацією: «Знайдете дешевше машина піску в подарунок. Продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому ОСОБА_6 тел. НОМЕР_1 …», інформацію, яку поширив я, ОСОБА_5 є недостовірною».

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, підписану представником ОСОБА_4 , на зазначене рішення суду. У апеляційній скарзі вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим з неправильним установленням обставин справи, неправильного дослідження та оцінки доказів, винесеним з порушенням норм чинного законодавства. Йому залишається незрозумілим, яким чином було встановлено власника сторінки соціальної мережі Facebook та автора інформаційного матеріалу. Він не поширював інформацію і вона стала йому відома під час розгляду справи в суді. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили зазначені в позовній заяві обставини. Розгляд справи відбувся без участі сторони відповідача, сторона відповідача не була повідомлена в належний спосіб про розгляд вказаної справи. Просив рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення. Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення її без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18:45 год в соцмережі Facebook у групі «Цуманська Барахолка» та ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22:07 год в мережі Facebook у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відповідач ОСОБА_3 поширив інформацію «Добрий вечір, знайшовся ліс, який шукає пан ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 », 2 фото з деревиною. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07:52 год у мережі Facebook у групі «Цуманський ринок. Куплю, продам» та « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ОСОБА_3 було також поширено інформацію наступного змісту: «Знайдете дешевше машина піску в подарунок, продам пісок за низькою ціною з доставкою до дому. ОСОБА_6 , тел. НОМЕР_1 …».

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

У пункті 6.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 викладено правовий висновок про те, що не можна визнати інформацію такою, що має характер оціночних суджень, якщо ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт, тобто…повідомляється чітко, точно та є констатацією факту.

Оцінюючи зміст публікацій відповідача та поширену ним інформацію про позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що усі висловлювання носять стверджувальний характер, не є оціночними судженнями, оскільки містять конкретну інформацію щодо здійснення позивачем незаконної діяльності, пов`язаної із закупівлею деревини та продажем піску, яку легко піддати перевірці. При цьому, тягар доказування правдивості поширеної інформації покладено на відповідача, який, в свою чергу, зазначену інформацію не підтвердив. Про стверджувальний характер опублікованої відповідачем інформації та її спрямованість на особу позивача свідчить також та обставина, що у дописах міститься номер мобільного зв`язку (телефона) позивача, на який, як повідомив позивач та підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, телефонували особи, які були зацікавлені у придбанні піску та продажі деревини.

Таким чином, з наданих позивачем скрін-шотів опублікованих дописів відповідача у мережі Facebook та пояснень допитаних свідків судом першої інстанції встановлено доведення спірної інформації до відома широкого кола осіб (поширення) шляхом розміщення публічного допису у мережі Facebook відповідачем з його аканту (нік) «ПавелФень», відношення такої інформації до особи позивача ОСОБА_1 , недостовірність поширеної інформації.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено факт поширення спірної інформації саме ним (відповідачем) та з належної йому (відповідачу) сторінки в соціальній мережі Facebook, а відтак він не може бути відповідачем в цій справі, підлягають відхиленню з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 916/3027/21 зроблено висновок про те, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ, який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не знаходила підстав для того, щоб його змінювати.

Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

Відповідно до положень частини другої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Публікації в соціальній мережі Facebook, що містять спірну інформацію, є публічно поширеною інформацією, опублікованою з акаунта відповідача «ПавелФень» у групах цієї соціальної мережі «Цуманська барахолка», ««Цуманський ринок. Куплю, продам», «Цуманська селищна рада», «Цумань: ліси, поля, ріки і прибережні села», яка на час звернення до суду із цим позовом та розгляду справи судом першої інстанції була розміщена у мережі Інтернет. Відповідач, стверджуючи про відсутність таких публікацій на час подання апеляційної скарги вказав гіперпосилання, за яким у минулому такі публікації розміщувалися. Зважаючи на природу публікацій в соціальній мережі, розміщена в них інформація є публічною та є загальнодоступною (як у справі).

Відповідач, ставлячи під сумнів докази, подані позивачем, не наводить доказів на спростування належності йому акаунту «ПавелФень» в соціальній мережі Facebook. Доводи в цій частині апеляційної скарги зводяться виключно до неподання позивачем доказів, обов`язок подання яких, які відповідно до положень статті 277 ЦК України в такій категорії справ, покладено саме на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що окрім назви аканту (нік - «ПавелФень») з якої було розміщено в групах соціальної мережі спірну інформацію, на відповідача, як на особу, яка поширила таку інформацію, вказали також свідки, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції. Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , кожен зокрема, ствердили, що сторінка у соціальній мережі «Facebook» належить відповідачу ОСОБА_3 , оскільки останній нею користується, оприлюднює (поширює) різного роду інформацію, в тому числі відносно себе, а також новини, повідомлення, тощо, та на даний час його акаунт є активним.

З клопотанням про призначення у справі судової експертизи для проведення комп`ютерно-технічного дослідження та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів для встановлення власника акаунта, розміщеного на ресурсах-посиланнях із залученням фахівців для дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) відповідач не звертався.

Одночасно із цим, колегія суддів зауважує, що дані про власника вебсайту можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Доменне ім`я facebook.соm є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.соm не відноситься до українського сегменту Інтернет. Адреса facebook не належить до адресного простору українського сегмента мережі Інтернет, адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування належності йому сторінки у соціальній мережі Facebook та на доведення достовірності такої інформації відповідач ОСОБА_3 суду не подав, таким чином переклавши тягар доказування цих обставин на позивача, що в дифамаційних спорах не допускається.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року та від 02 червня 2021 року в справі № 201/6995/17.

Позивач довів, що зазначена інформація порушує його особисті немайнові права, оскільки створює у користувачів соціальної мережі та груп, в яких така інформація розміщена, (жителів територіальної громади) хибне враження, що він, займається підприємницькою діяльністю, яка не може бути сумісною з його діяльністю як депутата Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області VIII скликання та працівника Державної лісової охорони. Поширенням вказаної негативної та недостовірної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих та суспільства, порушивши його честь, гідність та ділову репутацію. Доводів, які б спростовували факт порушення особистих немайнових прав позивача поширенням такої інформації, апеляційна скарга відповідача не містить.

Оцінюючи розмір завданої позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував, що поширюючи недостовірну інформацію про позивача, відповідач ОСОБА_3 принизив честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Внаслідок поширення відповідачем відносно нього (позивача) неправдивої інформації, останній відчував моральні страждання, нервовий стрес, був вимушений пояснювати та спростовувати таку інформацію перед своєю сім`єю, знайомими людьми та роботодавцями, у нього порушився нормальний режим життєдіяльності, він постійно перебував у стані тривоги, внаслідок чого перебував на медичному лікуванні. Поширена інформація носить дискредитуючий та негативний характер, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

Тому визнання інформації такою, що порушила честь, гідність та ділову репутацію позивача з одночасним зобов`язанням відповідача опублікувати її спростування (у спосіб, в який була поширена недостовірна інформація) та стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 2 000 грн моральної шкоди є належною та справедливою сатисфакцією, що достатньо відновлює попередній стан позивача.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача з таких підстав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц вказано, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник вебсайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.».

Відповідно до частин першої, другої статті 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім`я) або діяти без зазначення імені.

Таким чином, автор зазначених публікацій з оспорюваною інформацією міг використати псевдонім, що відповідає положенням статті 28 ЦК України.

Відповідач та його представник були належним чином повідомлені судом першої інстанції про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, трекінгами Укрпошти, згідно яких судові повістки отримані ними 19 листопада 2024 року. Справа перебувала в провадженні Ківерцівського районного суду тривалий час, судові засідання відкладалися за клопотаннями представника відповідача адвоката Бортніка О. Ю. 08 квітня 2024 року, 20 травня 2024 року, 10 червня 2024 року, 10 вересня 2024 року, представник відповідача брав участь в інших судових засіданнях у цій справі, відповідач ОСОБА_3 скористався правом подання відзиву на позовну заяву та правом на правову допомогу. Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не порушено право відповідача на доступ до суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді