ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3212/24 Номер провадження 22-ц/814/460/25Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Маховика Романа Васильовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.06.2024 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Позов обґрунтовувала тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі в якому у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.02.2010 шлюб між сторонами було розірвано, про що у відділі РАЦС Сумського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 111 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Дочка, після розлучення, проживала разом з позивачем.

18.06.2016 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 , відповідно змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Вказувала, що до досягнення повноліття дочки ОСОБА_3 відповідач сплачував аліменти на утримання, проте після досягнення повноліття доньки ОСОБА_2 добровільно відмовився сплачувати аліменти на утримання своєї доньки, нічим свою відмову не коментуючи.

Зазначала, що на даний момент, їх спільна дочка навчається на 3 курсі КЗО Кременчуцький медичний Фаховий коледж ім. В.І. Литвиненка Полтавської обласної Ради з 30 липня 2021 року по 30 червня 2025 року на денній формі навчання за регіональним замовленням. Форма навчання - денна.

Позивач в даний час ніде не працює, офіційного доходу немає, її заробіток нестабільний та мінливий. Вона особисто матеріально забезпечує доньку, витрачає грошові кошти на речі та продукти харчування. Окрім того, на утриманні має ще одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач - батько ОСОБА_3 , офіційно працює, заробітну плату отримує вчасно. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що надавати матеріальну допомогу на утримання дитини ОСОБА_2 має можливість, у зв`язку з чим звернулась до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 червня 2024 та до 30 червня 2025, тобто до закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 211 грн 20 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивовано тим, що ст. 199-200 СК України передбачають обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки у період її навчання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Маховик Роман Васильович, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що їх донька є студентом денної форми навчання, навчається по державному замовленню. Позивачка не додала до позову жодних доказів, що вона несе витрати пов`язані з утриманням доньки, як то докази на підтвердження вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Зазначав, що ОСОБА_2 має на своєму утриманні 3 дітей та дружину: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дружину ОСОБА_10 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-річного віку та падчерку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, на утриманні відповідача перебуває його мати ОСОБА_12 , яка є людиною похилого віку, та батько ОСОБА_13 , який також є людиною похилого віку та за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується виписками із медичної карти та довідкою сімейного лікаря.

Посилався на те, що відповідач хворіє на остеохондроз поперекового відділу хребта, дорсальну медіанну екструзію, асиметричне випинання диску, має ознаки деформуючого спондільозу, спондилоартрозу, спінальний стеноз 3 ст.

У відзиві представник ОСОБА_1 адвокат Лаврик Ю.А. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що доводи відповідача, що позивачка не надала жодних доказів, що вона несе витрати пов`язані з утриманням доньки, не відповідають дійсності, оскільки ці обставини були взяті судом першої інстанції до уваги та викладені в його рішенні.

Твердження відповідача, що в нього крім повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є ще троє дітей, яким він сплачує аліменти та він не в змозі платить повнолітній доньці аліменти не відповідають нормам чинного законодавства.

З приводу перебування на утриманні відповідача його батьків пенсійного віку зазначено, що відповідач не підтвердив вказане належними доказами.

З приводу незадовільного стану здоров`я відповідача зазначено, що відповідач на підтвердження цього надав висновок дослідження МРТ. Вказане дослідження не є підтвердженням стану здоров`я відповідача, а є лише дослідженням з подальшим зверненням за консультацією.

Вважає, що рішення є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 07.10.2010, ОСОБА_2 та ОСОБА_14 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.02.2010 про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №111.

Від вказаного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07 серпня 2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції

Рішенням Слов`яносербського районного суду від 16.11.2009 року з ОСОБА_2 було присуджено до стягнення частини його заробітку на місяць, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_14 , починаючи з 12.10.2009 року до повноліття дитини.

ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денної форми навчання за регіональним замовленням Кременчуцького медичного фахового коледжу імені В.І. Литвиненка та термін навчання складає з 01.09.2021 по 30.06.2025 рік, що підтверджується довідкою, виданою, за підписом директора Кременчуцького медичного фахового коледжу імені В.І. Литвиненка ОСОБА_15 від 18.04.2024 за №175.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю позивачкою по справі та перебуває на її утриманні.

Також у судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 на денному відділенні, остання потребує матеріальної допомоги, оскільки навчання на денній формі у вищому навчальному закладі позбавляє її можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно у повному обсязі.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції встановлено, що відповідач не надав доказів того, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають.

Ненадання матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка навчається і потребує в зв`язку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ураховуючи матеріальне становище позивачки, яка відповідно до пенсійної довідки Форми ОК-5 від 14.06.2024 офіційно не працює, стабільного доходу не отримує та враховуючи, що вона у зв`язку з навчанням доньки ОСОБА_3 несе витрати на її проживання, харчування, проїзд додому, повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз ст. 182, 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання, така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стан здоров`я повинен підтверджуватись відповідними медичними висновками. Матеріальне становище особи визначається, виходячи з вартості приналежного їй майна, рівня її доходів, а також величини витрат, які здійснюються нею на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Матеріальне становище повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання (комп`ютера, спеціальних інструментів тощо), навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

У законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи, при цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Ураховуючи вищевикладене, матеріальний стан сторін, стан їх здоров`я, враховуючи інтереси ОСОБА_3 на утримання якої присуджуються аліменти, встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 червня 2024 та до 30 червня 2025, тобто до закінчення дитиною навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років (постанова Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 337/642/22).

Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства (постанова Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19).

Посилання на те, що у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на навчання дитини, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вказаного як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Колегія суддів не бере до уваги інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони були предметом дослідження у суді першої інстанції, якому суд надав правову оцінку.

Таким чином, підстав, які спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду не встановлено.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 383,апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Маховика Романа Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль