№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3353/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Горбового Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Савицького О.А., у справі № 761/10943/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, про визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., про визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності. Зазначив, що його тітці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Оскільки інших спадкоємців у ОСОБА_3 не було, він у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу. 05 липня 2021 року приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не подано правовстановлюючих документів на квартиру та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру зареєстроване за іншою особою. Так, йому стало відомо, що 20 травня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., за яким ОСОБА_3 відчужила на користь ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Разом з тим, позивач зазначав, що 13 травня 2020 року ОСОБА_3 виявила втрату ключів від квартири, свого паспорта громадянина України та ІПН, з приводу чого зверталась до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з відповідною заявою. 01 червня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. для переоформлення банківського картки покійного чоловіка, та їй стало відомо, що після втрати нею документів право власності на належну їй квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 . При цьому жодних правочинів щодо відчуження належної їй квартири ОСОБА_3 не укладала. 02 червня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією - ч.4 ст. 190 КК України. Посилаючись на те, що спірна квартира неправомірно вибула з власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 просив суд скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2020 року; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на його користь вказану квартиру.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.05.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 599 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 52309154 від 20.05.2020 р.).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 12 047,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Горбовий В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 .Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним встановленням обставин, що мають значення для справи. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки позивачем у віндикації такого позову є власник, який втратив можливість володіти річчю, проте ОСОБА_2 ніколи не був власником квартири АДРЕСА_1 , ні в момент оформлення договору купівлі-продажу квартири, ні в момент подання позовної заяви. Розглядаючи спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , а також безпідставно відмовив у задоволенні його клопотань про витребування інформації по спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , виклик та допит як свідка старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 та витребування матеріалів кримінального провадження № 0004521 від 20.05.2020 року та матеріалів ЖЄО № 33379 від 21.05.2020 року. Водночас суд прийняв до уваги висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/354-ФП від 05.02.2024 року, що був наданий позивачем з порушенням процесуальних строків. Також, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 не підписувала договір купівлі-продажу квартири від 20.05.2020 року, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Адвокат Спасібухова О.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Горбовий В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Спасібухова О.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І., в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є тіткою позивача ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 11 грудня 1997 року.

13 травня 2020 року ОСОБА_3 виявила втрату ключів від квартири, свого паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та картку про присвоєння індивідуального податкового номера, з приводу чого зверталась до Шевченківського УП ГУНП у м.Києві з відповідною заявою, про що свідчить довідка від 22 травня 2020 року та витяг з Урядового порталу GOV.UA, відповідно до якого паспорт ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 рахується серед викрадених і втрачених в реєстрах Міністерства внутрішніх справ України.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2020 року від імені ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 599, за яким ОСОБА_3 відчужила на користь ОСОБА_1 належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

В цей же день, 20 травня 2020 року на підставі вказаного договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 52309154 щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.

01 червня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пестич Л.В. для переоформлення банківського картки покійного чоловіка, та їй стало відомо, що право власності на належну їй квартиру зареєстровано за іншою особою, після чого остання звернулась до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 190 КК України, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02 червня 2020 року та витягом з ЄРДР від 03 червня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_2 , який 26 березня 2021 року звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С., що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 26 березня 2021 року та довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. від 05 липня 2021 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20 травня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 599; визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та витребування вказаної квартири із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність правочину визначається за правилами статей 203, 215 ЦК України.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Разом з тим, ч.ч.1, 2 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За приписами ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Так само спадкоємець має право витребувати майно, яке вибуло з власності спадкодавця поза його волею, від добросовісного набувача відповідно до ст. 388 ЦК України. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, в тому, має право витребувати це майно з чужого незаконного володіння, в тому числі і від добросовісного набувача з підстав, передбачених ст. 387, 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності на таке майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 20.05.2020 р. у справі № 303/6974/16-ц).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 вибула з власності його тітки ОСОБА_3 неправомірно без належних правових підстав, оскільки вона не укладала договір купівлі-продажу квартири від 20 травня 2020 року з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим державна реєстрація права власності, вчинена на підставі цього договору, підлягає скасуванню, квартира підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння, а право власності на квартиру підлягає визнанню за ним як єдиним спадкоємцем.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, для посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 травня 2020 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Разумовій О.І. особою, яка видавала себе за ОСОБА_3 , було пред`явлено паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 12 листопада 1998 року.

Разом з тим, як зазначив позивач, до укладення вказаного договору паспорт ОСОБА_3 НОМЕР_2 та довідка про присвоєння їй ідентифікаційного номера були викрадені, з приводу чого вона зверталась до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з відповідною заявою.

Після виявлення переоформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 02 червня 2020 року звернулась до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 190 КК України, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та витягом з ЄРДР від 03 червня 2020 року.

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/354-ФП від 05 лютого 2024 року, складеного в рамках кримінального провадження, у зображеннях особи жіночої статі у копії паспорту серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 у файлах графічних документів і у зображеннях на аркушах паперу з написом «фото з копії паспорта», «копія паспорта з посвідчувальним написом нотаріуса» та у зображеннях особи жіночої статі у файлах і у зображеннях на аркушах паперу з написом «відцифрований образ з демографічного реєстру», «відцифрований образ ОСОБА_3 з Єдиного демографічного реєстру України» зображені різні особи.

Вказані обставини підтверджують, що в дійсності договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20 травня 2020 року від імені ОСОБА_3 був укладений іншою особою з використанням втраченого нею раніше паспорта, до якого була вклеєна фотографія іншої особи.

Також, як було встановлено, позивачОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який 26 березня 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. із заявою про прийняття спадщини після її смерті, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 26 березня 2021 року та довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. від 05 липня 2021 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20 травня 2020 року. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 599; визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та витребування вказаної квартири із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Такі посилання представник ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 ніколи не був власником квартири АДРЕСА_1 , ні в момент оформлення договору купівлі-продажу квартири, ні в момент подання позовної заяви.

Проте, такі доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до довідки про коло спадкоємців від 01 травня 2024 року № 44 ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші особи із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3 не зверталися.

Відтак, ОСОБА_2 мав право на пред`явлення вказаних вимог.

Також, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на неповне дослідження обставин справи та безпідставне відхилення клопотань відповідача про допит старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 та витребування матеріалів кримінального провадження № 0004521 від 20 травня 2020 року та матеріалів ЖЄО № 33379 від 21 травня 2020 року, та відсутність в матеріалах справи почеркознавчої експертизи.

Судом першої інстанції було досліджено та надано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам.

При цьому старший слідчий Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 не може бути свідком в даній справі.

Посилаючись на недоведеність позовних вимог, ОСОБА_1 не було спростовано правильності висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/354-ФП від 05 лютого 2024 року, складеного в рамках кримінального провадження, яким підтверджено, що договір купівлі-продажу квартири від 20 травня 2020 року був укладений не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Також, представник ОСОБА_1 не порушував питання про призначення почеркознавчої експертизи в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Горбового Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 березня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді