Провадження №2/521/1732/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Ганошенка С.А.
за участю секретаря судових засідань Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
Позивач 28.11.2024 року звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з прав спадкодавця на 2/3 частки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке вона фактично успадкувала після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01.06.1967 року та 10.06.1967 року зареєстрованого в МБТІ та РОН за № 345 стор. 13 кн. 128. 25 червня 1997 року ОСОБА_2 склала Заповіт, в якому все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що належатиме їй по закону та на що вона за законом матиме право, заповідала - ОСОБА_1 . Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , заявник, як спадкоємець за заповітом своєчасно звернувся до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., внаслідок чого було заведено спадкову справу № 712/1997. 09 листопада 2023 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав. В зв`язку з тим, що у заявника були відсутні документи, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме такі, що підтверджують, що вони були рідними сестрами, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Рішенням суду від 27.06.2024 року було встановлено факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними сестрами. 20.09.2024 року він знову звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав. Нотаріус надала заявнику Постанову № 5111/02-31 від 20.09.2024 р., якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вказавши, що відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей (ст. 69 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), п. 4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Ухвалою суду від 02.12.2024 року провадження по справі відкрито в загальному позовному порядку та призначено підготовче судове засідання на 29.01.2025 року. Також вирішено питання щодо витребування у державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. належним чином завіреної копії спадкової справи за № 712/1997 відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
20.01.2025 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи за № 712/1997, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 46-82).
Ухвалою суду від 29.01.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання 27.02.2025 року сторони не з`явились, представник позивача адвокат Грушевська Н.І. надала 25.02.2025 року заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином, шляхом направлення повідомлень електронною поштою, які отримані згідно довідок (а.с. 86,87,91) та рекомендованою поштою, яке отримано (а.с. 38), відзиву на позовну заяву не надавав.
Суд вбачає, що станом на 27.02.2025 року відповідач сповіщався належним чином про розгляд справи, проте відзиву на позов не подав.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 27.02.2025 року.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відсутності заперечень зі сторони відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що зроблено запис № 8099 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12.10.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів (а.с.12).
ОСОБА_2 25 червня 1997 року склала Заповіт, в якому все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все що належатиме їй по закону та на що вона за законом матиме право, заповідала - ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори (а.с.14).
На підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 01.06.1967 року домоволодіння, за адресою АДРЕСА_1 належало - ОСОБА_3 та було зареєстроване в МБТІ та РОН за № 345 стор. 13 кн. 128 (а.с. 15).
Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 19.07.2019 року № 507753.36.19 повідомлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в комунальному підприємстві зареєстроване: за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Станом на 31.12.2012 року право власності на 2/3 частини (залишок від одиниці) вищевказаного нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с. 32-33).
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний запис №2339 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 23.04.1967 року (а.с.13).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2024 року (справа № 947/8335/24) встановлено факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , були рідними сестрами (а.с. 30-31).

Після смерті ОСОБА_2 , заявник, як спадкоємець за заповітом звернувся до державного нотаріуса Малиновської Державної нотаріальної контори Мельник Л.В., внаслідок чого було заведено спадкову справу № 712/1997, яка досліджена судом (а.с. 46-36).

Заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом Малиновської Державної нотаріальної контори Мельник Л.В про що було винесено постанову від 20.09.2024 року, оскільки ОСОБА_2 прийняла спадщину після ОСОБА_3 , але не оформила спадкову справу (а.с. 18).

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року, № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Це право тісно пов`язано з особою, а тому вчинення заповіту через представника не допускається.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту.

Загальні вимоги до форми заповіту згідно з нормами ст. 1247 ЦК такі: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК.

За вимогами статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

У разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Передбачається, що, за умов статті 392 ЦК України, права власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В постанові нотаріус вказала, що відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей (ст. 69 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), п. 4.12 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок).

Відповідно п. 4.14 пункту глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Аналізуючи документи, подані для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 (дві третіх) частки домоволодіння під АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею якої була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, а отже свідоцтво про право на спадщину за заповітом на підставі поданих документів не може бути видано з таких підстав: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності, на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 Порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.16 Глави 10 Розділу II Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 2/3 (дві третіх) частки домоволодіння під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав.

Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220, 1223, 1228, 1258, 1261 1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 263-265, 268, 274-279, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 2/3 (дві третіх) частки домоволодіння під АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 27.02.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО