Провадження № 2-о/638/89/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря - Луценко Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ізюмська районна рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту належності правовстановлюючиого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів 08 серпня 1996 року, згідно розпорядження від 08 серпня 1996 року № 28.

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . В свідоцтві вся інформація внесена російською мовою. В 1998 році батьки заявника отримали паспорти громадян України, в яких їх прізвища вказані як « ОСОБА_5 ». В 16 років вона отримала паспорт громадянки України, де її прізвище було вказано « ОСОБА_5 ». 18 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області між заявником та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 167. Під час реєстрації шлюбу вона змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 ». Для реєстрації шлюбу до відцілу ДРАЦС заявник надавала свій паспорт, відповідно в свідоцтві про шлюб її прізвище вказано як « ОСОБА_5 ». З огляду на зміну прізвища під час реєстрації шлюбу 24 жовтня заявник отримала паспорт громадянки України на прізвище, яке вона має після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ». 08 серпня 1996 року згідно розпорядження від 08 серпня 1996 року № 28 Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Співвласниками цієї квартири є заявник та члени її родини. При видачі свідоцтва про право власності на житло прізвище заявника було записано « ОСОБА_8 » як і прізвища членів її родини. Зі слів батьків заявника їх дані були записані на підставі наданих ними документів, а саме їхніх паспортів радянського зразку та свідоцтва про народження заявника та її сестри, в яких всі дані були записані російською мовою. Вказане в свідоцтві про право власності на житло прізвище заявника « ОСОБА_8 » не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянки України, який було видано на прізвище « ОСОБА_5 ». При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на вказану вище квартиру, в проведені реєстраційних дій було відмовлено, оскільки подані документи та вже раніше зареєстроване право власності містить розбіжності в особистих даних заявників. Заявник вважає, що причина неправильного написання прізвища у одну літеру виникла зв`язку із неправильним перекладом прізвища з російської на українську мову.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, вимоги заяви підтримує в повному обязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви, в яких просять суд розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення заяви не заперечували.

В судове засідання заінтересована особа Ізюмська районна рада Харківської області не направила свого представника, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи про поважність своєї неявки в судове засідання до суду не надала.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексомвипадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Верховний Суд України у листі від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад: довідок про поранення чи перебування у госпіталі через поранення, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи безвісну відсутність у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо.

Судом встановлено, що 08 серпня 1996 року Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 08 серпня 1996 року №28, видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_9 та членам її сім`ї: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 69,4 кв.м.

Також було видано технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що знаходиться у власності ОСОБА_9 , який є додатком до свідоцтва про право власності на житло.

Відповідно до копії довідки директора «АБ та БТІ Ізюмського району» Валентини Іванової від 27 вересня 2024 року № 48 станом на 01 січня 2013 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна і приватизації Ізюмської районної ради народних депутатів 08 серпня 1996 року № 30, та зареєстрованого в КП «АБ та БТІ Ізюмського району» Харківської області 02 вересня 1996 року за р.№ 1-32.

01 жовтня 2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області Ляхова Оксана Василівна, розглянувши заяву від 27.09.2024 за реєстраційним номером 63170165, прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, яке мотивоване тим, що заява подана щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , заявники співвласники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Під час розгляду заяви було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та в реєстрах до 2013 року, стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна. В результаті вивчення поданих документів та інформації в Державному реєстрі речових прав та в реєстрах до 2013 року встановлено, що подані документи мають суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на вищевказану квартиру, що також не має змоги встановити набуття права власності заявниками на вказаний об`єкт нерухомого майна. Розглянувши у сукупності заяву, подані документи, відомості реєстрів, державний реєстратор встановила, що немає юридичних підстав для проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки в свідоцтві про право власності вказано, що власниками квартири є: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що суперечить документам, які підтверджують особи заявників.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке складено російською мовою: « ОСОБА_13 родилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , отец ОСОБА_14 , мать ОСОБА_15 ».

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області 18.08.2012 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб , про що в Книщі реєстрації шлюбів 18.08.2012 року зроблено відповідний актовий запс № 167. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ізюмським РС ГУ ДМС України в Харківській області 24 жовтня 2012 року, ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом шостим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом досліджено докази, надані заявником в обгрунтування своїх вимог.

Так, в копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області 18.08.2012 року, вбачається, що дошлюбне прізвище заявника було « ОСОБА_5 ».

Заявник також стверджує, що паспорт громадянина України також було видано на її ім`я « ОСОБА_16 » (копія самого паспорта суду не надана).

З копії паспорта матері заявника, виданого на ім`я « ОСОБА_3 », також вбачається, що її донька « ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ». Вказаний паспорт матері заявника виданий 27.02.1998 року, тобто, вже після видачі свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1996 року №28, де співласником зазначена особа « ОСОБА_12 ».

Обидва документи заповнені української мовою як і прізвища осіб, яких вони стосуються, тому стверджувати беззаперечно, що це сталося внаслідок неправильного перекладу з російської мови, суд не може.

Заявником не надано достатньо доказів, на підставі яких можно було б стверджувати, що заявник та ОСОБА_12 це одна і та ж особа. Суду не надано доказів автентичності перекладу прізвищ заявника, вказаного у свідоцтві про народження, та дошлюбного прізвища і не обгрунтовано обставини, на підставі яких документів, що посвідчують особу, було встановлено та зареєстровано право власності за співвласниками під час та відповідно після отримання ними правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1996 року №28).

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені ОСОБА_1 , оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними доказами, що особа, яка зазначена у свідоцтві про право власності на житло (« ОСОБА_12 ») і особа, яка зазначена у свідоцтві про народження, яке складено російською мовою, (« ОСОБА_13 ») є однією і тією ж особою, а тому заява про встановлення факту належності документу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 264, 265, 268, 293, 315, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ізюмська районна рада Харківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту належності правовстановлюючиого документу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Щепіхіна В. В.