Справа № 643/3255/24
Провадження № 2/643/326/25
12.02.2025 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Харченко А.М.
за участю секретаря Іщенко Ю.Д.
представника позивача адвоката Халабурдіна С.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів,
02.04.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просив накласти арешт на грошові кошти в будь-якій валюті в межах ціни позову 105 938,33 доларів США, які належать ОСОБА_2 та знаходяться на банківських рахунках, відкритих на його ім`я; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу у розмірі 102 000, 00 доларів США та 3% річних у розмірі 3 938,33 доларів США; стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11 грудня 2020 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким позивач виступив як позикодавець, а відповідач як позичальник. Враховуючи ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики, відповідачем власноруч було складено розписку від 11 грудня 2020 р. Відповідно до розписки від 11 грудня 2020 р. відповідач підтвердив отримання ним від позивача у борг суми у розмірі 102000 доларів США, та зобов`язувався повернути їх до 11 грудня 2022 р. в доларах США або в гривнях із розрахунку курсу продажу долару США, встановленим АКІБ «УкрСиббанк» на день платежу. Також у розписці була викладена заява про згоду на отримання позики дружини відповідача ОСОБА_3 . Крім того, розпискою від 18 липня 2023 р. відповідач визнав та підтвердив, що має заборгованість перед позивачем у розмірі 102000 доларів США, які були отримані ним 11 грудня 2020 р., та те, що відповідний борг не повернуто позивачу, а також зобов`язувався погасити борг до 30 липня 2023 р. Однак ані у встановлений розписками строк, ані до теперішнього часу в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не повернув позивачу борг. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Розрахунок 3 процентів річних: Розмір заборгованості 102 000 доларів США. з 12/12/2022 до 31/12/2023 102 000,00 x 3 % x 385 : 365 : 100 = 3 227,67
з 01/01/2024 до 21/03/2024 102 000,00 x 3 % x 85 : 366 : 100 = 710,66
Всього 3%: 3 938,33 доларів США.
Отже, відповідач має сплатити борг у сумі 102 000 доларів США та 3% річних у сумі 3 938,33 доларів США. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Ухвалою суду від 08.04.2024 у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів в частині вимог щодо накладення арешту на грошові кошти відмовлено. Відкрите провадження з цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 21.10.2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Халабурдін С.В. підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просив позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеренко С.О. звертався до суду з заявами від 13.06.2024 та 10.07.2024 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення підготовчого засідання. В інші судові засідання ані відповідач, ані його представник не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в судові засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, пояснення щодо позовної заяви не надала.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, позивач ОСОБА_1 11 грудня 2020 року передав відповідачеві ОСОБА_2 102000 доларів США, який зобов`язався їх повернути до 11 грудня 2022 року, на підтвердження чого позичальником 11 грудня 2020 року складено розписку, однак своїх зобов`язань не виконав. Оригінал розписки досліджений в судовому засіданні.
Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.
Крім того, третя особа ОСОБА_3 дружина ОСОБА_2 підтвердила, що дала згоду своєму чоловікові на отримання позики в розмірі 102000 доларів США.
Розпискою від 18 липня 2023 р. відповідач визнав та підтвердив, що має заборгованість перед позивачем у розмірі 102000 доларів США, які були отримані ним 11 грудня 2020 р., та те, що відповідний борг не повернуто позивачу, а також зобов`язувався погасити борг до 30 липня 2023 р.
Однак ані у встановлений розписками строк, ані до теперішнього часу в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не повернув позивачу борг.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.
Також у вказаній постанові зроблено висновок, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних, наданих позивачем, за період з 12.12.2022 до 31.12.2023 в розмірі 3722 долари США 67 центів; з 01.01.2024 до 21/03/2024 в розмірі 710 доларів 66 центів, а всього 3938 долари США 33 центи. Заперечень щодо розрахунків від відповідача та третьої особи не надійшло.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Сума заборгованості за розпискою з урахуванням трьох процентів річних становить 105938 доларів США 33 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ, виходячи 1 долар США 41,6696 грн, становить 4414407 грн. 84 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 102000 (сто дві тисячі) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми 3938 (три тисячі дев`ятсот тридцять вісім) доларів США 33 центи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення буде складений не пізніше десяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Суддя Харченко А.М.