Справа № 177/519/25
Провадження № 2/177/518/25
У Х В А Л А

06.03.2025 Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брюховецький Микола Миколайович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, про визнання права власності на частину спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

В провадження Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що таку слід залишити без руху з наступних підстав:

З матеріалів позовної заяви встановлено, що позивач просить встановити факт того, що вона та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без шлюбу в період часу з січня 2007 року по 10.07.2023; у порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0473, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка та на грошові кошти, які перебувають на платіжній картці в Укрсиббанк №209723, платіжній картці КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які були відкриті на ім`я ОСОБА_4 за його життя.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу їй необхідне для визнання за нею права власності на частину майна, як такого, що є спільною сумісною власністю подружжя, зокрема й на земельну ділянку.

В позові позивач вказала, що згідно договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 16.11.2010 за реєстровим номером №7413 власником зазначений ОСОБА_4 . Документи на земельну ділянку були передані відповідачу ОСОБА_2 за його вимогою.

До позовної заяви позивачем доданий витяг №НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, у витязі відображений лише кадастровий номер земельної ділянки та нормативна грошова оцінка земельної ділянки, проте місце її знаходження у витягу відсутнє.

Отже позивачем усупереч п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено докази, що підтверджують обставини - державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, що, в свою чергу, унеможливлює відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначити підсудність цивільної справи.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

При таких обставинах, відповідно до ст. 185 ЦПК України, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху та позивачу слід надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Брюховецький Микола Миколайович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, про визнання права власності на частину спільного сумісного майна подружжя залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Лященко