Справа № 159/3022/24
Провадження № 2/159/54/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Шокот С.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 29.08.2016 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №С01.201.74730. 02.12.2020 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, відповідно якого АТ «Ідея банк» передала (відступила) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С01.201.74730 в сумі 27419 грн. 71 коп., з яких: 13030 грн. 31 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 14389 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги з 02.12.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №С01.201.74730 в сумі 27419 грн. 71 коп., з яких: 13030 грн. 31 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 14389 грн. 40 коп. відсотки. та 3028 грн. судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відповіді на відзив просить розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, вказуючи на те, що відповідач посилається на сплив строку позовної давності щодо вимог по кредитних договорах, вказані доводи є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до пункту 12 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Верховним Судом наголошувалося, що суди повинні враховувати, що в період дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до пункту 19 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (30 травня 2022 року) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його пропуском відсутні. Позивач, звернувшись до суду у квітні 2024 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач звернувся до первісного кредитора з пропозицією укласти кредитний договор для отримання кредитних коштів в споживчих цілей, а АТ «Ідея Банк» видав кредитні кошти, що підтверджується первісними бухгалтерськими документами та не спростовано відповідачем, тим самим уклавши кредитний договір. Договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України. На момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу. З метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до АТ « Ідея Банк» з відповідним запитом про надання інформації щодо надання додаткових доказів.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмової заяви представника відповідача просить розглянути справу без їх участі позов не визнають, просять в позові відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат. Згідно відзиву на позов, позов не визнають, просять в позові відмовити, вказуючи на те, що позивач не надав доказ наявності у нього заборгованості перед первісним кредитором та її розміру. Угода містить лише договірні умови та не є доказом наявності та розміру заборгованості. Договір факторингу містить умови фінансування фактором клієнта під відступлення права вимоги фактору за певним кредитним портфелем. Походження заявлених до стягнення сум невідоме та не може бути перевірене. Розмір заборгованості є припущенням позивача. Повідомлення про відступлення права вимоги йому не надходило. Одноразового платежу 16.08.2021 року в розмірі 771 грн. 30 коп., ні в іншому розмірі для погашення заборгованості він не здійснював. Твердження про сплату суми є штучним прийомом перериванням позовної давності. Підставою звернення до суду є укладання ним з первісним кредитором АТ «Ідея банк» договору факторінгу від 02.12.2020 року, за яким позивачу прейшло право вимоги до нього за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 29.08.2016 року. Звертаючись до суду 09.05.2024 року позивач, який не є первісним кредитором, пропустив строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України. Згідно ст.262 ч.1 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Посилається на постанову Верховного суду України справа №401/6656/12-ц від 08.11.2017 року. Ним подана заява про застосування позовної давності. Попередній розмір судових витрат які він поніс становить 5000 грн. Просить в позові відмовити, застосувати наслідки спливу позовної давності, судові витрати покласти на позивача. Подав заяву про застосування позовної давності та заяву про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат відповідачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно угоди №С01.201.74730 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 29.08.2016 року року, заяви, довідки-повідомленню, згоди фізичної особи-суб`єкта кредитної історії між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про відкриття відновлюваної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відповідно якої банк відкрив клієнту поточний рахунок та надав кредит шляхом відновлюваної кредитної лінії на поточний рахунок з максимальним лімітом в розмірі 200000 грн., на моменту кладення угоди 12600 грн. з річною процентною ставкою 42%, термін користування кредитом 12 місяців. Угода підписана відповідачем.

Згідно договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 року, АТ «Ідея банк» передала (відступила) за плату належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, відповідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № С01.201.74730 в розмірі 27419 грн. 71 коп., з яких: 13030 грн. 31 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 14389 грн. 40 коп. відсотки.

Відповідно до ст.ст.205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, між відповідачем та первісним кредитором укладено кредитний договір, який підписаний відповідачем, з умовами якого відповідач ознайомився та погодився.

Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки.

Таким чином, позивачем доведено, що між відповідачем та первісним кредиторам укладено кредитний договір, ознайомлення та згода відповідача, як позичальником, з умовами договору.

Суд погоджується з доводами відповідача, щодо не підтвердження позивачем належними та допустимими доказами наявність заборгованості за кредитним договором.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Враховуючи не доведення позивачем наявності та розміру заборгованості, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог, підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним вище договором відсутні.

Заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає, так як суд погоджується з доводами позивача щодо подання позовної заяви в межах загального трьохрічного строку позовної давності з наступних підстав.

Відповідно до п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року №1236 на території України запроваджено карантин.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/22 «Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року №2102 IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який дії по теперішній час.

Таким чином позивач, враховуючи дату укладання договору факторингу, 02.12.2020 року, звертаючись до суду 09.05.2024 року діяв в межах строків позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові, вимоги позивача про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають.

Вирішити питання розподілу судових витрат понесених відповідачем на час ухвалення рішення суд не має можливості в зв`язку з повідомленням відповідачем наміру подання доказів понесених витрат протягом п`яти днів з часу ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст.205, 207, 638, 509 ЦК України, ст.ст.12, 83, 84, 89, 137, 141, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повна частина рішення виготовлена 25.02.2025 року.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя:М. В. ГРІДЯЄВА