УХВАЛА

05 березня 2025 року

м. Київ

справа № 754/12407/23

провадження № 61-2056ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Любаренко Ігор Олександрович, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 15 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її батько - ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , Київської міської ради, Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , діючи у власних інтересах та в інтересах малолітньої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся

до суду з позовом до ОСОБА_3 , Київської міської ради, Деснянської районної

в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 січня

2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої

діє її батько ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , Київської міської ради, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

У лютому 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Любаренко Ігор Олександрович, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з штемпелем «Прийом громадян» одержана Верховним Судом 19 лютого 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У прохальній частині касаційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення. Заявник зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови не отримував, а з її текстом ознайомився у день

її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 січня 2025 року, а тому строк на касаційне оскарження не пропущений.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зазначена у тексті касаційної скарги інформація відповідає дійсності, а тому строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин і його можливо поновити.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, зазначаючи у реквізитах касаційної скарги датою оскаржуваного рішення - 10 жовтня 2024 року. Проте у Єдиному державному реєстрі судових рішень таке рішення відсутнє .

Отже, заявнику необхідно уточнити дати оскаржуваних судових рішень.

Крім того, як підставу касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник, у тому числі, вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, заявник не зазначає щодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Любаренко Ігор Олександрович, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 та постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець