Справа № 464/1320/24 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1682/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 06 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06.04.2023-100000344 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до цього договору та квитанції про видачу коштів позивачем надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн.
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув, утворилась заборгованість у розмірі 12 720 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та по процентам в розмірі 6 720 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Споживчий центр» за кредитним договором №06.04.2023-100000344 в загальному розмірі 12720 грн.
Просили позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором (оферта) №06.04.2023-100000344 в загальному розмірі 12 720 грн та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000344 від 06.04.2023 в розмірі 12000 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6000 грн та заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 6000 грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2285,30 грн.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».
В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не вірно трактовано нарахування процентів, як непомірно високих по відношенню до основного боргу, та безпідставно зменшено проценти пропорційно до суми основного боргу без посилання на положення чинного законодавства.

Наголошує, що відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 06 квітня 2023 року, строком на 42 дні.

Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ".

Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ".

Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Звертає увагу, що розрахунок заборгованості по кредитному договору №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року здійснювався наступним чином:

6 000,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ") та дорівнює 1 680,00 грн.

6 000,00 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 5 040,00 грн.

Таким чином, сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами: 1 680,00 + 5 040,00 = 6 720,00 грн.

Зазначає, що нарахування процентів за договором позивачем здійснювалось в межах визначеного договором строку кредитування.

Відповідачем - ОСОБА_1 - починаючи з 06 квітня 2023 р. по дату направлення позивачем позовної заяви до суду не здійснено жодної сплати коштів по кредитному договору № 06.04.2023-100000344, пролонгацій не здійснювалось.

Вважає, що поняття «непомірно високих процентів» є відносним та, на думку заявника, у даному випадку його застосування є неприпустимим, оскільки розмір нарахованих процентів не істотно відрізняється від отриманих позичальником коштів, а саме на 720,00 грн.

Просить заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 05 березня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Судом та матеріалами справи встановлено, що 06 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06.04.2023-100000344 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., строком на 42 дні.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією від 06 квітня 2023 року, а відповідачем порушено умови договору та кредитні кошти не повернуті позичальнику.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, основна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року становить 6 000 грн.
Ухвалюючи оскажуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року в розмірі 6000 грн., з огляду на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині заборгованості за простроченими відсотками в розмірах 6720 грн, задовольнити частково з огляду на те, що нараховані відсотки є непомірно високими по відношенню до отриманої суми грошових коштів та основного боргу.
З таким висновком повністю погодитись не можна, виходячи із наступних підстав.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиціїв електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06.04.2023-100000344.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 6 000 грн., строком на 42 дні.
Відповідно до договору від 06 квітня 2023 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 6 000 грн.
В свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у строк, на який надавався кредит відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти в сумі 6 000 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту, то з нього на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» необхідно стягнути заборгованість за основним боргом у розмірі 6 000 грн.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина першастатті 527 ЦК України).
Відповідно до частини першоїстатті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами у сумі 6 720 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нараховані відсотки є непомірно високими по відношенню до отриманої суми грошових коштів та основного боргу.
Однак колегія суддів з такими висновками не погоджується, з огляду на наступне.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині заявлених вимог, ТОВ «Споживчий центр» указувало на те, що, то за умовами договору №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року сторонами погоджено сплату процентів за ставками «Економ»/«Стандарт». Зокрема, сторонами погоджено, що первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
За розрахунком позивача, заборгованість за процентами за період з 06 квітня 2023 року по 17 травня 2023 року, тобто протягом 42 днів (в межах строку кредитування), становить 6720 грн, а саме:
- за ставкою «Економ» 1 680 грн (6 000 грн (сума кредиту) x 2% (ставка «Економ») x 14 (кількість днів користування кредитом за ставкою «Економ»);
- за ставкою «Стандарт» 5 040 грн (6 000 грн (сума кредиту) x 3% (ставка «Стандарт») x 28 (кількість днів користування кредитом за ставкою «Стандарт»).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок та проаналізувавши умови договору №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року щодо порядку нарахування відсотків за кредитом, апеляційний суд погоджується з тим, що заборгованість по процентах за період з 06 квітня 2023 року по 17 травня 2023 року становить 6 720 грн.
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення з ОСОБА_1 . заборгованості за кредитним договором №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року у розмірі 12 720 грн (з урахуванням процентів за користування кредитом в повному обсязі) є обґрунтованими.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення процентів за користування кредитом.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за подання позовної заяви ТОВ ««Споживчий центр » сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в повному обсязі
Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «Споживчий центр» підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3633,60 грн., тому з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25 квітня 2024 року змінити в частині стягнення процентів за користування кредитом.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №06.04.2023-100000344 від 06 квітня 2023 року в розмірі 12 720 грн., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6000 грн та заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 6720 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2422,40 грн. в суді першої інстанції та 3633,60 грн. в суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.