Справа №: 705/6575/24
2/705/1102/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко Валентина Леонідівна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фермерського господарства «Бджілка 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування рішень реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 , як голова Фермерського господарства «Бджілка 2012» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування рішень реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02.10.1992 Уманська районна рада Уманського району Черкаської області, на підставі рішення № 11-21 надала ОСОБА_4 (на той час керівнику ФГ «Бджілка») для ведення фермерського господарства у постійне користування земельну ділянку площею 15,5 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Сушківської сільської ради Уманського району, Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею. 24.01.1997 Уманська районна рада Уманського району, Черкаської області на підставі рішення № 6-4 надала ОСОБА_4 (на той час керівнику ФГ «Бджілка») для розширення фермерського господарства у постійне користування земельну ділянку площею 10,7 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства було надано в постійне користування дві земельні ділянки площею 26,2 га (15,5 га та 10,7 га), які розташовані на території Сушківської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею. Вказані земельні ділянки були виділені для постійного користування для ведення фермерського господарства «Бджілка». 25.05.2006 ОСОБА_4 , який був головою ФГ «Бджілка» помер, але після його смерті ФГ «Бджілка» продовжувало використовувати вищевказані земельні ділянки за цільовим призначенням. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 29.06.1992 засноване ФГ «Бджілка», головою якого був ОСОБА_4 , та після його смерті внесені зміни та було перейменовано назву на ФГ «Бджілка 2012», керівником якого став ОСОБА_3 . З часу смерті ОСОБА_4 , голови ФГ «Бджілка», земельні ділянки, які були надані для обробітку фермерському господарству в постійне користування, продовжували оброблятися ФГ «Бджілка 2012».

У 2019 році голова ФГ «Бджілка 2012» звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із заявою про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 10,7 га для ведення ФГ, проте у наданні такої згоди йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності громадян. Позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 10,7 га була передана у приватну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Дізнавшись про порушення своїх прав, позивач за їх захистом звернувся до суду з позовом про визнання наказів та договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2024 позов було задоволено та визнано недійсними накази про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області за № 23-5121/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5119/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5120/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5118/14-18-СГ від 17.12.2018 та № 23-5117/14-18-СГ від 17.12.201; визнано недійсними накази про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, а саме: наказ №23-695/14-19-СГ від 11.03.2019 на ім`я ОСОБА_8 ; наказ №23-696/14-19-СГ від 11.03.2019 на ім`я ОСОБА_7 ; наказ №23-712/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_6 ; наказ №23-713/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_5 ; наказ №23-714/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_9 ; визнано недійсними договори купівлі-продажу: серія та номер: 737 від 10.09.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2168, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 688 від 28.08.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2167, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М. власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 539 від 26.07.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2166, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 579 від 06.08.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2170, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 538 від 26.07.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2169, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 . Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48115279 від 06.08.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47966129 від 26.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48609240 від 10.09.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48413731 від 28.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47966717 від 26.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано. Вказане рішення суду залишено без змін Постановою Черкаського апеляційного суду від 05.06.2024.

Не дивлячись на вказане рішення суду, відповідач ОСОБА_1 , продовжуючи умисел на заволодіння земельних ділянок, які за її спонуканням були отримані у приватну власність ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , а в подальшому продані їй за договорами купівлі-продажу, які були визнані нечинними та скасовані, 11.06.2024 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2166 та :03:000:2169 об`єднала на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.02.2023. В результаті вказаного об`єднання була сформована земельна ділянка площею 4,000га, якій присвоєно кадастровий номер :03:000:0115. Земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2167, :03:000:2168 та :03:000:2170 були об`єднані на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.03.2023. В результаті вказаного об`єднання було перенесено до архівного шару та була сформована земельна ділянка площею 6,0000га, якій присвоєно кадастровий номер :03:000:0117. Вказана земельна ділянка була розділена і внаслідок поділу було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0119 та :03:000:0120 площею 3,000га кожна. Після проведення об`єднання та роз`єднання земельних ділянок відповідач ОСОБА_1 11.06.2024 відповідно до договору купівлі-продажу продала земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0115 ОСОБА_2 . Далі, 09.08.2024 ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу продала земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0119 ОСОБА_2 . Також, 09.08.2024 ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу продала земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0120 ОСОБА_2 . Позивач вважає, що такими діями були порушені його законні права щодо володіння та користування належним йому майном, тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 02.01.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 3162 від 06.02.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стамбула В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ФГ «Бджілка 2012» вважає, що дії відповідачів, а саме поділ та об`єднання земельних ділянок, а також продаж ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 таких ділянок є незаконними актами та такими, що вчинені з метою приховати від повернення ФГ «Бджілка 2012» земельну ділянку, яка була незаконно приватизована та на підставі рішення суду повернута. Проте, відповідачі вважають, що дана позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню. Так, позивач зазначає, що йому на праві постійного користування належать земельні ділянки :03:000:0115 площею 4 га, :03:000:0119 площею 3 га та :03:000:0120 площею 3 га. Як обґрунтування наявності такого права, позивач зазначає, що ОСОБА_1 об`єднувала та розділювала земельні ділянки, однак будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 таких дій позивач не надає. Питання доведення позивачем ідентичності земельних ділянок, які ОСОБА_1 продала на користь ОСОБА_2 , земельній ділянці право на постійне користування якою мав позивач, є одним з ключових питань при вирішенні даної справи. Відтак, позивач мав надати разом з позовом всі докази, які підтверджують, що спірні ділянки у даній справі є ділянками, які входили до складу земельної ділянки 10,7 га, право постійного користування на яку мав позивач. Натомість позивач не надає жодного доказу, який би підтверджував вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 так званих «зловмисних дій» щодо ухилення від виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2024 року у справі № 705/2608/21. Крім того, заявляючи про свої порушені права, позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнати недійсними рішення державних реєстраторів. Разом з тим, на думку відповідачів, задоволення таких позовних вимог не призведе до захисту порушеного права позивача, а саме відновлення права постійного користування на земельну ділянку площею 10,7 га. Відповідачі вважають, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав, а ті позовні вимоги, які були заявлені не призведуть до відновлення порушених прав, а відтак, позовна заява не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 02.10.1992 Уманська районна рада Уманського району Черкаської області, на підставі рішення № 11-21 надала ОСОБА_4 (на той час керівнику ФГ «Бджілка») для ведення фермерського господарства у постійне користування земельну ділянку площею 15,5 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Сушківської сільської ради Уманського району, Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею.

24.01.1997 Уманська районна рада Уманського району, Черкаської області на підставі рішення № 6-4 надала ОСОБА_4 (на той час керівнику ФГ «Бджілка») для розширення фермерського господарства у постійне користування земельну ділянку площею 10,7 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Сушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею. Тобто, за вказаним державним актом ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства було надано в постійне користування дві земельні ділянки площею 26,2 га (15,5 га та 10,7 га), які розташовані на території Сушківської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею.

Вказані земельні ділянки були виділені для постійного користування для ведення фермерського господарства «Бджілка».

25.05.2006 ОСОБА_4 , який був головою ФГ «Бджілка» помер, та після його смерті ФГ «Бджілка» продовжувало використовувати вищевказані земельні ділянки за цільовим призначенням.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 29.06.1992 засноване ФГ «Бджілка», головою якого був ОСОБА_4 , та після його смерті внесені зміни та було перейменовано назву на ФГ «Бджілка 2012», керівником якого став ОСОБА_3 .

З часу смерті ОСОБА_4 , голови ФГ «Бджілка», земельні ділянки, які були надані для обробітку фермерському господарству в постійне користування, продовжували оброблятися ФГ «Бджілка 2012».

У 2019 році голова ФГ «Бджілка 2012» звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із заявою про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 10,70 га для ведення ФГ, проте у наданні такої згоди було відмовлено, у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності громадян.

Позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 10,7 га була передана в приватну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Дізнавшись про порушення своїх прав, позивач за їх захистом звернувся до суду з позовом про визнання наказів та договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2024 позов було задоволено та визнано недійсними накази про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області за № 23-5121/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5119/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5120/14-18-СГ від 17.12.2018; № 23-5118/14-18-СГ від 17.12.2018 та № 23-5117/14-18-СГ від 17.12.201; визнано недійсними накази про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення, видані Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, а саме: наказ №23-695/14-19-СГ від 11.03.2019 на ім`я ОСОБА_8 ; наказ №23-696/14-19-СГ від 11.03.2019 на ім`я ОСОБА_7 ; наказ №23-712/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_6 ; наказ №23-713/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_5 ; наказ №23-714/14-19-СГ від 13.03.2019 на ім`я ОСОБА_9 ; визнано недійсними договори купівлі-продажу: серія та номер: 737 від 10.09.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2168, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 688 від 28.08.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2167, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М. власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 539 від 26.07.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2166, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 579 від 06.08.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2170, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 ; серія та номер: 538 від 26.07.2019 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:2169, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Марченко Н.М., власником якої на цей час згідно запису в Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 . Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48115279 від 06.08.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47966129 від 26.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48609240 від 10.09.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48413731 від 28.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано; рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47966717 від 26.07.2019, форма власності: приватна, розмір частки 1/1, власники: ОСОБА_1 скасовано.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 05.06.2024 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2024 залишено без змін та вступило в законну силу 05.06.2024.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із зазначеного вбачається, що Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.02.2024 досліджено та встановлено факт передачі, за відповідним державним актом ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства в постійне користування двох земельних ділянок площею 26,2 га (15,5 га та 10,7 га), які розташовані на території Сушківської сільської ради, Уманського району, Черкаської області, що підтверджується рішенням Уманської районної ради та державним актом на право постійного користування землею, а також безперервного використання вказаних земельних ділянок ФГ «Бджілка», а в подальшому ФГ «Бджілка 2012», тому така обставина не потребує доказування у цій справі.

Також, із наданого позивачем Листа Головного управління держгеокадастру у Черкаській області №29-23-0.2-5187/2-24 від 31.07.2024, вбачається, що за інформацією відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровим номером :03:000:2166 та з кадастровим номером :03:000:2169 було об`єднано на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.02.2023. У результаті даного об`єднання була сформована земельна ділянка, площею 4,0000 га, якій відповідно присвоєний кадастровий номер :03:000:0115. Власником даної земельної ділянки є ОСОБА_2 , право власності було зареєстровано 11.06.2024.

Земельні ділянки з кадастровим номером :03:000:2167, з кадастровим номером :03:000:2168 та з кадастровим номером:03:000:2170 було об`єднано на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.02.2023. У результаті даного об`єднання земельні ділянки з кадастровим номером :03:000:2167, з кадастровим номером :03:000:2168 та з кадастровим номером :03:000:2170 було перенесено до архівного шару і була сформована земельна ділянка, площею 6,0000 га, якій присвоєно кадастровий номер :03:000:0117. Зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0117 була розділена (кадастровий номер :03:000:0117 перенесено до архівного шару) і внаслідок і внаслідок поділу було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0119 та :03:000:0120 площею 3,000га кожна, власником яких на даний час є ОСОБА_1 . Право власності зареєстровано 10.07.2024.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0115 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер:1576, виданого 11.06.2024. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73594954 від 11.06.2024 16:44:27, Черповицька І.Ю. приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області.

Також, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0119 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: 562, виданого 09.08.2024. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 74561114 від 13.08.2024 14:37:32, приватний нотаріус Мельник Ірина Леонідівна, Київський міський нотаріальний округ м. Київ.

Також, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0120 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: 563, виданого 09.08.2024. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 74561282 від 13.08.2024 14:41:22, приватний нотаріус Мельник Ірина Леонідівна, Київський міський нотаріальний округ м. Київ.

Тобто, як вбачається із вищезазначеного, предметом вказаних договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без відому власника були земельні ділянки, які утворилися в результаті розподілу земельної ділянки площею 10,7га, яка перебувала на законних підставах у власності ФГ «Бджілка 2012».

Статтею15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (пункти 5.5., 5.6. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи - це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з погляду зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Проте засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75. рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Водночас, ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, ВП/ВС неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібну правову позицію сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі № 923/876/16.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, пункт 99. постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55, 124 Конституцій України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право саме на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, а у разі обрання позивачем неналежного засобу захисту, який в свою чергу є не ефективним суд наділений правом на відмову у задоволенні вимоги про здійснення такого захисту.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, позивач, виходячи із суті заявлених вимог, прагне до повернення в його користування належної йому земельної ділянки площею 10, 7 кв.м., тому вважає, що визнавши недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0115; :03:000:01109 та :03:000:20 поновить свої права. Проте, як вбачається з матеріалів справи, на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.02.2023 відповідач ОСОБА_1 провела дії щодо роз`єднання та об`єднання незаконно виділених земельних ділянок, в результаті чого утворилися земельні ділянки стосовно яких на даний час виник предмет спору: :03:000:0115; :03:000:01109 та :03:000:20.

Суд вважає, що визнавши недійсними договори купівлі-продажу та скасувавши відповідні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, залишатиметься наявним факт розподілу та об`єднання земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 24.02.2023, в результаті чого це не призведе до відновлення порушеного права позивача, адже у його користування не повернеться земельна ділянка площею 10,7 га, так як документально на даний час її не існує.

Виходячи із вище викладеного, суд вважає, що позивач обрав не ефективний спосіб захисту, який не призведе до поновлення його прав, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 ст. 158 ЦПК України, у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвалою суду від 13.02.2025 в межах даної цивільної справи, було забезпечено позов та накладено арешт на земельну ділянку площею 4га, кадастровий номер :03:000:0115; земельну ділянку площею 3га, кадастровий номер :03:000:0119; та земельну ділянку площею 3га, кадастровий номер :03:000:0120, власником яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати вищенаведені заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Бджілка 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування рішень реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 76, 82, 84, 141, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Фермерського господарства «Бджілка 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування рішень реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень відмовити.

Заходи забезпечення позову, які були вжиті судом згідно ухвали від 13.02.2025 у цій справі, а саме: накладення арешту на земельну ділянку площею 4га, кадастровий номер :03:000:0115; земельну ділянку площею 3га, кадастровий номер :03:000:0119; та земельну ділянку площею 3га, кадастровий номер :03:000:0120, власником яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 - скасувати.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили даним рішенням суду.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.Л. Гудзенко