Справа № 168/1358/24
Провадження № 2/168/58/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Стара в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі судового наказу Старовижівського районного суду Волинської області від 13.09.2023 року, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового наказу з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу. Однак після ухвалення судового наказу, на теперішній час, у нього відбулись зміни у сімейному стані та зміни майнового становища. Зокрема, позивач уклав шлюб із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у шлюбі народилась дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім цього на його утриманні перебуває дитина дружини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька записані в актовому записі відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Також зазначає, що власного житла не має, проживають з дружиною та дітьми в успадкованому будинку її матері.
Крім цього вказує, що дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, відповідно на його утриманні перебувають дружина, дитина дружини, народжена поза шлюбом ОСОБА_6 , неповнолітня дитина, народжена у другому шлюбі ОСОБА_5 .
Враховуючи вищевикладене, вважає, що зазначені обставини призвели до погіршення матеріального стану позивача, тому він просить суд про зменшення розміру стягнутих на користь від повідки аліментів.
Рух справи в суді.
Позовна заява надійшла до суду 18.12.2024 року

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 02.01.2025 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.01.2025 від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем не надано підтвердження погіршення матеріального становища у зв`язку з народження дитини в іншому шлюбі. Сама по собі обставина народження дитини в іншому шлюбі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Позиція учасників провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в ньому, просив його задовольнити. Також пояснив суду, що не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, та в силу своїх фінансових можливостей регулярно перераховує відповідачці грошові кошти, тобто добровільно здійснював матеріальне забезпечення спільної з відповідачкою дитини.У зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, наразі дитині виповнилося 4 місяці, збільшились витрати на утримання сім`ї, зокрема дитини, дружини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також зазначив, що зросли витрати на комунальні платежі та споживчий кошик. При цьому доходи не збільшились, а навпаки зменшились на 3-4 тис грн в місяць ніж були у 2023 році. Вважає, що розмір аліментів - 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячнона утримання першої дитини ОСОБА_3 відповідатиме вимогам розумності та забезпечить право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у судовому засіданні, яке відбулось 28 січня 2025 року позов не визнала з підстав наведених у відзиві. Також пояснила суду, що позивач не забезпечив дитину житлом, вона оформила договір попередньої купівлі-продажу житлового будинку. Також позивач забрав після розірвання шлюбу автомобіль, який був спільною сумісною власністю подружжя та переоформив його на третю особу. Просила витребувати з органів ДПІ інформацію щодо доходів позивача з липня 2023 року по липень 2024 року.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним і в зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна сімейного стану може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 678/13/17, Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану.
Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 та від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20, у якій також зазначив, що «діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу».
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
За правиламист.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього настільки змінився матеріальний стан, у тому числі і завдяки зміні сімейного стану, що воно впливає на його неможливість сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 13.09.2023 року. Від шлюбі мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.7).
Відповідно до копії судового наказу Старовижівського районного суду Волинської області від 13.09.2023 року встановлено, що із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду 13.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.01.2024 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_4 19.01.2024 року (а.с.9).
Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
Відповідно до копії акту обстеження проживання від 22.11.2024 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 12.12.2018 року, рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 06.11.2018 року вбачається, що позивач проживає із сім`єю у житловому будинку матері дружини, тобто власного житла не має. (а.с. 15 - 18).
Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_3 від 22.06.2022 року, довідкою про доходи № 203, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків станом на 04.02.2025 року.
Таким чином судом встановлені обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме: зміна сімейного стану - одруження, народження дитини, що на переконання позивача, своєю чергою вплинуло і на зміну його матеріального стану.
Водночас судом враховано, що наявність у позивача на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, не можуть бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої.
Окрім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.
Також суд враховує як обставину, яка має значення для вирішення спору зокрема, і те, що зміна його сімейного становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти - це перебування на утриманні у позивача дружини, оскільки остання не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Крім цього суд бере до уваги доводи позивача про наявність збільшенням витрат на комунальні послуги та зростання споживчих цін, що підтверджує погіршення матеріального стану позивача. При цьому суд вважає, що процеси знецінення грошової одиниці та інфляції стосуються однаково обох сторін процесу,тому не можуть братись до уваги на користь однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з позивачем, та суперечитиме її інтересам».
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2024 року в справі № 591/6388/22 (провадження № 61-153св24), від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 та враховуються судом.
В судовому засіданні проаналізовано майновий стан позивача з моменту присудження сплати аліментів за судовим наказом до моменту звернення до суду з позовом, що дає суду можливість перевірити чи дійсно відбулося погіршення його фінансового становища.
Відповідно до довідок про доходи вбачається, що грошове забезпечення позивача є варіативним, оскільки залежить від специфіки служби в ЗСУ та виконуваних завдань, що впливають на наявність чи відсутність додаткових доплат. З наданих суду розрахунків вбачається, що розмір грошове забезпечення коливається від 25 314,35 грн в місяць до 92 013,38 грн в місяць. Середньомісячний дохід позивача за 6 останніх місяців 2023 року становить близько 58 000 грн щомісячно, 1/4 частина від доходу складає 14 500 грн, що є сумою аліментів.
Згідно з довідкою про грошове забезпечення за червень листопад 2024 року вбачається, що сума аліментів коливається від 9000,00 грн до 13 000 грн в місяць, що в середньому становить 12 113,7 грн в місяць.
Отже, поданими позивачем доказами повністю підтверджується зміна матеріального становища позивача (в бік погіршення).
Аналіз наведених вище обставин та правових норм в їх сукупності дає обґрунтовані підстави для висновку, що з моменту присудження аліментів на дитину (13.09.2023 року) у позивача змінився матеріальний стан та змінився сімейний стан, що в контексті статті 192 СК України є підставою для зменшення стягуваних з нього аліментів на дитину.
Водночас суд відхиляє доводи позивача про те, що розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню, оскільки у нього на утриманні перебуває ще дитина його дружини, позаяк утримання дитини своєї дружини є його правом, на відміну від утримання своєї малолітньої дочки ОСОБА_5 , яке є його обов`язком.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.
Проте враховуючи вимоги ст. 179 Сімейного кодексу України, кошти, отримані на утримання дитини, є її власністю і мають витрачатися виключно в інтересах дитини, вимоги ст. 141 СК України про рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, судом встановлено, що протягом усього періоду стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін, позивач сплачує їх регулярно та не допускав прострочень, що свідчить про добросовісне виконання ним обов`язку по утриманню старшої дитини, не зважаючи на зміни сімейного стану.
Також в судовому засіданні були досліджені доходи відповідачки, які в середньому становлять 7 195,00 грн в місяць.
Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в таких розмірах: з 1 січня - 3196 гривень.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.
Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 її батьком ОСОБА_1 не може бути меншим за 1598 грн. (50% від 3196 грн). Водночас розмір аліментів, який сплачується позивачем на утримання його доньки від першого шлюбу складає частину його доходів та фактично становить 12-13 тис. грн в місяць, що більше ніж у 8 разів перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аліменти на дітей, за своєю правовою природою, є тією матеріальною складовою у правовідносинах з утримання дітей, за рахунок якої має бути забезпечено необхідний та достатній рівень життя та розвитку дитини (її проживання, харчування, виховання, навчання, розвиток та дозвілля). При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього.
Стягнення аліментів на утримання дітей, з другого з батьків, з ким діти не проживають, не має, та в розумінні закону не може бути способом необґрунтованого збагачення того з батьків з ким проживають діти та відповідно надмірним тягарем для другого з батьків, з ким діти не проживають (боржника у аліментних правовідносинах).
Указані кошти (аліменти) мають виключно цільовий характер та не можуть використовуватись на цілі, які не пов`язані з матеріальними потребами дітей.
За таких обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи, що наведені позивачем обставини та подані на їх підтвердження докази є підставою для зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий розмір аліментів, з врахуванням обов`язку матері щодо утримання дитини, рівність прав на матеріальну допомогу дітей, народжених в різних шлюбах від різних матерів, не буде порушувати основні соціальні гарантії, надасть можливість забезпечити інтереси дитини, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.
При цьому, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити повністю.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі судового наказу Старовижівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2023 року.
Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Судові витрати зі сплати судового збору, віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення буде проголошено 04 березня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко