ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2025 року м. Кропивницький

справа № 392/694/24

провадження № 22-ц/4809/224/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шолух Світлана Григорівна, на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2024 року (суддя Бадердінова А.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Маловисківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство із актового запису про народження дитини,-

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Маловисківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив виключити його з відомостей про батька з актового запису № 101 від 09.10.2023 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області, та припинити стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 за рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2014 у справі № 392/62/14, розмір аліментів змінений рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2017 у справі № 392/1429/16. Також у позовній заяви заявив клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

14.10.2024 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Усатенко В.Ю. подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину понесених витрат за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 5670,95 грн.

У задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду в частині вирішення питання про судові витрати сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Усатенко В.Ю., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині вирішення питання про стягнення витрат на проведення експертизи та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на проведення експертизи. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з позивача витрати на проведення експертизи, при цьому встановивши недоведеність стороною відповідача необґрунтованості дій позивача відмовив у стягненні витрат на правову допомогу.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу суду в частині стягнення судових витрат та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з позивача на її користь витрати на проведення судових молекулярно-генетичної експертизи у сумі 11341,90 грн та витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, зі змісту частини 5 статті 142 ЦПК України вбачається, що про залишення позову без розгляду у справі виноситься ухвала, в якій може бути вирішене питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позовної заяви без розгляду у справі є встановлення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями варто розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Водночас, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством та Конституцією України і не містить таких обмежень.

Так, звертаючись із вказаною заявою, стороною відповідача не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо зловживання процесуальними права з боку позивача, а саме по собі пред`явлення позову, та подання заяви про залишення позову без розгляду, не можуть свідчити про необґрунтовані дії позивача, що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення із позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі саме з підстав зловживання своїми процесуальними правами.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, сторона позивача також заявляла клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.

Ухвалою Маловсиківського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2024 за клопотанням представника відповідача - адвоката Шолух С.Г. було призначено судову молекулярну-генетичну експертизу. ОСОБА_2 за проведення експертизи сплатила 11 341, 90 грн. За результатами проведеної експертизи, судовим експертом було складено 06.08.2024 висновок № СЕ-19/112-24-8418-БД, відповідно до якого, Андрій Олександрович, ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ймовірність даної події складає 99, 69 %. Ухвалою від 28.08.2024 року поновлено провадження у справі та 14.10.2024 року подано представником позивача заяву про залишення позову без розгляду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

За положеннями ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Висновок судової-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердження або спростування факту батьківства.

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Качалова проти російської федерації» (заява №3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

У справі «Міфсуд проти Мальти» (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Верховний Суд у справі № 565/657/16-ц від 05.09.2018 вказав, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства, і його доказова цінність суттєво переважає будь який інший доказ, наданий сторонами.

Також, у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

З огляду на вищенаведене, у справах щодо оспорення батьківства висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи має істотне значення для вірного вирішення справи.

Враховуючи те, що проведена у даній справі експертиза вплинула на подальші процесуальні дії позивача, у зв`язку чим ним була подана заява про залишення позовної заяви без розгляду, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині розподілу витрат пов`язаних з проведенням експертизи, стягнувши з позивача на користь відповідача половину вартості проведеної експертизи.

Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, та висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шолух Світлана Григорівна залишити без задоволення.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.02.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич