ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5510/23 Номер провадження 22-ц/814/198/25Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І, Пилипчук Л. І.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сеннікова Андрія Борисовича

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 березня 2024 року у складі судді Дядечко І. І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сеннікова А. Б. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 17 549, 52 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 1 220 грн витрат на проведення експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку автомобіля та 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 02.01.2021 о 13:30 год у с. Мала Кохнівка по вул. Шкільній водій автомобіля KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 допустив зіткнення з авто Hyundai i10, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.01.2022 закрито провадження у справі № 536/15/21 у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4811/11393/18690/18691 від 29.11.2021.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1 від 06.01.2021 (судовий експерт ОСОБА_3 ) вартість матеріального збитку, понесеного власнику автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , складає 17 549, 52 грн (в тому числі ПДВ 20% на запасні частини та метизи). За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 1 200 грн з 20 грн послуг банку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу застрахована згідно полісу № АО 7097530, виданого ПАТ «Страхова група «ТАС».

На звернення до ПАТ «Страхова група «ТАС» після ухвалення Кременчуцьким районним судом Полтавської області постанови у справі № 536/15/21, позивачу надійшла відповідь за № 400 від 19.04.2022 про відмову у виплаті страхового відшкодування, яка мотивована відсутністю документів про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП водія забезпеченого транспортного засобу KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Проте, при розгляді справи № 536/15/21 було проведено комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, відповідно до якої (в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів для водія ОСОБА_2 визначалась виконанням вимог пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України, та дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Hyundai i10 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вказувала, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, тривалий час не могла задовольнити свої потреби та потреби членів родини в автотранспорті, оскільки ремонт автомобіля тривалий час не міг бути здійснений у зв`язку із необхідністю проведення відповідних екпертиз і досліджень. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу (на проведення правових заходів, доведення своєї правоти і безпідставність звинувачень у вчиненні правопорушення), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Отже, позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди, розмір якої визначила у межах матеріального збитку, понесеного нею в результаті ушкодження автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 у сумі 17 549, 52 грн, моральну шкоду, завдану протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 оцінила у 20 000 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_1 12 124,60 грн страхового відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_1 593,38 грн сплаченого судового збору та 1 200 грн витрат на проведення експертного дослідження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214,72 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 750 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сенніков А. Б. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в ДТП, що мала місце 02.01.2021, в діях позивача ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходилися б з технічної точки зору у причинному зв`язку із настанням ДТП, а розмір завданого позивачу матеріального збитку підтверджується висновком експертного товарознавчого дослідження № 1 від 06.01.2021, проте судом безпідставно зменшено розмір як матеріальної, так і моральної шкоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідності до закону, завдана позивачу матеріальна шкода має бути відшкодована страховою компанією - ПрАТ «СК «ТАС» в повному обсязі. При цьому вказує, що ані ОСОБА_2 , ані страхова компанія в листі-відмові № 400 від 19.04.2022 не повідомили позивача про наявність або відсутність франшизи у договорі страхування.

Вважає, що судом першої інстанції не було в повній мірі оцінено завдані моральні збитки, так як позивач була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, тривалий час не могла задовольнити свої потреби та потреби членів родини в автотранспорті, що потягло за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу та обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Крім того, більше року вона змушена була доводити свою невинуватість у ДТП, в той час як відповідач ОСОБА_2 навіть не попросив у неї вибачення.

Вважає, що завлений розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн є мінімальним при даних обставинах і не може вважатися завищеним чи потягти якесь збагачення позивача.

Також наголошує на безпідставну відмову суду у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, яку позивач понесла у зв`язку з розглядом справи та яка доведена належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «СК «ТАС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ТАС» залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 02.01.2021 о 13:30 год у с. Мала Кохнівка по вул. Шкільна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai i10, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальних збитків.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.01.2022 у справі № 536/15/21 встановлено відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі закрито (а. с. 68-70, т. 1).

Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4811/11393/18690/18691 від 29.11.2021, призначеної в рамках розгляду справи № 536/15/21, у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Hyundai i10 ОСОБА_5 виконала вимоги пункту 12.3 ПДР України, а тому її діями не визначалася технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем KiaCerato і виникнення даної ДТП не залежало від односторонніх дій водія автомобіля Hyundai i10 ОСОБА_5 , а цілком залежало від дій водія автомобіля KiaCerato ОСОБА_2 .

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів для водія ОСОБА_2 визначалась виконанням вимог пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України, та дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В діях водія автомобіля Hyundai i10 ОСОБА_5 у даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 23-51, т. 1).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1 від 06.01.2021 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , складає 17 549,52 грн (в тому числі ПДВ 20% на запасні частини та метизи) (а. с. 52-67, т. 1).

За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 1 200 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № 1 від 04.01.2024 (а. с. 13, т. 1).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 27.08.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), ОСОБА_6 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 (а. с. 19, т. 1).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АО 7097530, страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого становить 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, франшиза - 2 500 грн (а. с. 126, т. 1).

За загальними правилами відшкодування шкоди відповідальність за шкоду несе особа, з вини якої завдано шкоди (частини перша, друга статті 1166, частина перша статті 1167 ЦК України).

У разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому третьою особою може бути обмежений у передбачених законом випадках та порядку.

Так, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV), розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, обмежується, зокрема: межами ліміту відповідальності страховика (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пункту 32.7 статті 32 страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; згідно абзацу другого пункту 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати у разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо). Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання у страховика особи, яка завдала шкоду, не виникають.

З матеріалів справи вбачається, що ремонт автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 позивачем, не проводився, а отже, сума ПДВ 20% на запасні частини та метизи, який згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1 від 06.01.2021 врахований експертом ОСОБА_3 при визначенні вартості матеріального збитку, нанесеного власнику вказаного автомобіля, не підлягає відшкодуванню страховиком заподіювача шкоди - ПрАТ «СК «ТАС».

Суд першої інстанції вірно послався на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, проте при визначені суми страхового відшкодування помилково застосував ставку ПДВ у 20% не лише до вартості запасних частин, як зазначено у висновку експерта ОСОБА_3 , що становить 552 грн, але і до вартості робіт та матеріалів, які не входять у базу оподаткування згідно експертного висновку, що призвело до неправильного обрахунку завданої позивачу майнової шкоди, відповідальність за яку несе страховик ПрАТ «СК «ТАС».

В частині зменшення страхового відшкодування на суму франшизи у розмірі 2 500 грн висновки суду першої інстанції відповідають вимогам пункту 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV та умовам договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 (поліс № АО 7097530), що діяв на момент ДТП, і доводами апеляційної скарги такі висновки суду не спростовуються. Те, що позивач не знала про існування франшизи за договором страхування не є підставою для неврахування такої франшизи при визначенні розміру страхового відшкодування.

Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням сплачується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у даному випадку ОСОБА_2 , внаслідок неправомірних дій якого було пошкоджено автомобіль позивача. Проте позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди позивач у цій справі не заявляла, а відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України) суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог.

Згідно пункту 9 частини другої статті 16, частини першої та пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25.05.2022 в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

З урахуванням обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір грошової компенсації позивачці моральної шкоди відповідає характеру її душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного їй автомобіля, є розумним і справедливим.

Доводи апеляційної скарги позивача, що глибині її душевних страждань сприяла неможливість здійснити ремонт автомобіля у зв`язку із необхідністю проведення відповідних експертиз і досліджень та здійсненням нею свого захисту у справі про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки такі не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача ОСОБА_2 , а тому не є підставою для покладення на нього такої відповідальності.

Посилання позивача на відповідну практику Європейського суду з прав людини при призначенні компенсації моральної шкоди є безпідставними.

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру страхового відшкодування. В іншій частині підстав для скасування або зміни рішення суду по суті заявлених позовних вимог колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Відповідно до частин першої, пункту 3 частини другої, частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сеннікова Андрія Борисовича - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 березня 2024 року змінити, збільшивши суму страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 з 12 124,60 грн до 14 497,52 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2 483,01 грн, витрати на проведення експертного дослідження в сумі 991,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 029,80 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

Л. І. Пилипчук