ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2255/23

Провадження № 22-ц/820/36/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року (суддя Мотонок Т.Я.) за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 26 березня 2021 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Позивач вказував, що в порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15 липня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 224931,10 грн., з них: 142019,36 грн. - заборгованість за кредитом; 82911,74 грн. - заборгованість по відсоткам.

У зв`язку з цим банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.03.2021 у розмірі 224931,10 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2021 у розмірі 224931,1 грн., яка складається з: 142019,36 грн. заборгованість за кредитом; 82911,74 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір в розмірі 3373,97грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив із того, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви про те, що за його волевиявлення було укладено кредитний договір, не доведено, що підпис в анкеті-заяві вчинений не ним. Також не свідчить про використання кредитних коштів не ОСОБА_1 наявність відкритого кримінального провадження, яке перебуває на стадії досудового розслідування. Встановивши, що відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути із АТ «А-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ «Акцент Банк» надав відповідачеві, зокрема, відсутні відомості щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії та неустойки.

Апелянт наголошує, що матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів, неустойки у будь-якому розмірі. Окрім цього, незрозумілим залишається на підставі чого суд дійшов висновку, що виписка із карткового рахунку відповідача підтверджує факт користування відповідачем картковим рахунком та використання ним кредитних коштів та є свідченням приєднання відповідачем до угоди.

Крім того, судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги пояснення відповідача, про обставини, за яких, шляхом введення в оману працівником банку, його було залучено до підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, отримано доступ до банківських та карткових рахунків відповідача. Оскільки відповідач не мав на меті укладати будь-яких кредитних договорів, не виявляв бажання користуватися кредитними картками і не вчиняв фактично жодних дій щодо користування кредитними коштами, а матеріали справи не містять жодного підтвердження в обґрунтування позовних вимог, то вказані обставини свідчать про непричетність відповідача до порушення умов договору та настання наслідків такого порушення та чітко вказують на винну особу, а саме, працівника банку, що вчинила шахрайські дії відносно відповідача та самого банку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «А-Банк» зазначає, що із банківської виписки наявної у матеріалах справи вбачається, що боржник користувався кредитом, а отже ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними. Крім того, відповідачем за допомогою електронного підпису підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Кучерук Т.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник АТ «А-Банк» адвокат Омельченко Є.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 08.12.2020 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк, згідно з якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши вказану заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», тарифами та правилами користування, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу кредитні картки, встановив кредитний ліміт та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором.

За розрахунком позивача станом на 15 липня 2023 року за вищевказаним договором існує заборгованість, що складається з: 224931,10 грн., з яких 142019,36 грн.. - заборгованість за тілом кредиту, 82911,74 грн. заборгованість за відсотками.

Згідно з даними довідок АТ «А-Банк», на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 та видано картку НОМЕР_2 , зі строком дії до 10.2027 року. Встановлювався кредитний ліміт 19.03.20213 в розмірі 142 100 грн., 26.03.2021 року-13700,00 грн.

На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором, позивач надав суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 08.12.2020 року, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 26.03.2021 року, Витяг Умови та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті банку, Виписку по рахунку за карткою НОМЕР_3 . ОСОБА_1 за період з 26.03.2021 року по 15.07.2023 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за тілом та простроченими відсотками тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду першої інстанції: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.12.2020 року, паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», виписка за договором №б/н про рух коштів, розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.03.2021 року.

Підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» від 08.12.2020 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти.

Витяг з Умов та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Вказаний документ не підписаний ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 08.12.2020 року.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03.07.2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості, та виписка по рахунку за карткою НОМЕР_3 . ОСОБА_1 за період з 26.03.2021 року по 15.07.2023 року достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Паспорт споживчого кредиту від 26.03.2021 року теж не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, та не є складаю кредитного договору.

Більше того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже за змістом даної норми, паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Оскільки матеріали справи не містять належних доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 82911,74 грн. процентів за користування кредитом слід відмовити за недоведеністю.

Однак, зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Оскільки фактично отримані кошти позичальником банку, з урахуванням неодноразового збільшення ліміту кредитування, не повернуті, тому з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за неповернутим тілом кредиту в розмірі 142019,36 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідність висновків суду, обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Позов АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 142019,36 грн. В решті позову слід відмовити.

Щодо доводів апелянта, про відмову у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитом в повному обсязі з тих підстав, що відносно нього його знайомою, колишнім працівником банку, ОСОБА_2 вчинено кримінальне правопорушення за статтями 190, 191 КК України, що підтверджується обвинувальним актом від 16.01.2025 року, який скерований вже до суду, то вони підлягають відхиленню.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 - 10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Визначена судом заборгованість ОСОБА_1 перед банком виникла внаслідок недбалості самого відповідача, який передав стороннім особам банківську картку, а також інші персональні дані, що потягло користування та зняття грошових коштів з його карткового рахунку. За вказаних обставин, ризик збитків від здійснених операцій та відповідальність за них несе відповідач.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовна заява банку задоволена частково на 63,13%, судовий збір сплачений за подання позовної заяви в розмірі 3373,97 грн., та судовий збір сплачений відповідачкою за подання апеляційної скарги в розмірі 4048,76 грн., шляхом взаємозаліку, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ « Акцент-Банк» в розмірі 637,10 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 142019,36 грн. та судовий збір в розмірі 637,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк