Єдиний унікальний номер 727/2515/24
Номер провадження 2/725/456/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнюючи позовні вимоги посилалася на те , що 01.07.2011 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, у якому народилися двоє дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами розірвано.

Стверджує, що після розірвання шлюбу діти проживають з матір`ю , вона їх повністю утримує.

Вказує, що батько дітей ОСОБА_2 є здоровою особою. Постійно проживає за кордоном у м. Сучава ( Румунія) , офіційно працевлаштований, працює лікарем стоматологом. Вказує, що у відповідача наявне подвійне громадянство, оскільки він є громадянином України та Румунії.

Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дітей.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Проте , заперечував обставини , вказані позивачкою при зверненні до суду. Посилався на те, що він, як батько, спілкується з дітьми , дбає про їхній добробут , розвиток , інтереси , забезпечив дітей житлом. Доказами утримання своїх дітей надав квитанції про перерахунок коштів на постійній основі на рахунок позивачки за період з 2022 року по 2024рік. Крім того , вказав , що купляє дітям усе необхідне по мірі їх потреб.

У судове засідання представник позивача не з`явилася . Скерувала до суду заяву про слухання справи без її участі. Просила задовільнити позов та додатково стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та витрати , щодо перекладу документів.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися. Від представника відповідача до суду також надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вказала , що відповідач визнає позовні вимоги , проте просили суд врахувати обставини , викладені у відзиві на позов. Також , скерувала до суду заяву , у якій заперечувала щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20000 гривень та просила зменшити їх розмір до 2000 гривень. Заперечувала щодо стягнення з відповідача витрат за послуги перекладача у розмірі 10400 гривень , обгрунтовуючи їх безпідставність.

Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку:

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.ч.1,4 ст. 206 цього ж Кодексу - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено , що у сторін є двоє малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .. (а.с.8-9).

Згідно поданих довідок, а саме : Довідки ОСББ « Салтикова 18», Довідки Чернівецької обласної дитячо-юнацької спортивної школи , Характеристики Чернівецької гімназії №9, судом встановлено, що діти проживають спільно з позивачкою по справі та їх вихованням займається матір ( а.с. 11-16).

Відповідно до Індивідуального трудового договору,укладеного 05.03.2024 року, відповідач ОСОБА_5 прийнятий на роботу до ТОВ « Арідентал» ( м. Сучава) лікарем стоматологом з 06.03.2024 року ( а.с. 183-185), з відповідною заробітною платою.

Згідно наданих суду квитанції про перерахунок коштів за період з липня 2022 року по вересень 2024 року ОСОБА_2 перераховував на рахунок ОСОБА_1 кошти у різних розмірах.

Суд приймає до уваги ту обставину , що дані платежі сплачені щомісячно. ( а.с. 87-141).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Крім того, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Приймаючи до уваги матеріальне положення дітей , які потребують допомоги, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дітей є достатнім та не буде порушувати майнові права платника аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду - з 11.03.2024 року.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу та витрат за послуги перекладача , суд приходить до наступного:

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач просить також з відповідача стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат , пов`язаних із розглядом справи також належать витрати , пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій , необхідних для розгляду справи.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати за послуги перекладача, у розмірі 10400 гривень .

Відповідно до наданого представником позивача копії акту прийому -передачі виконаних робіт , за послуги перекладача документів витрачено 10400 гривень.

Представник позивача стверджує, що дані витрати були пов`язані із перекладом судових документів при звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги щодо вручення судових документів ОСОБА_2 .

Суду не надано належних доказів , що витрати , понесені АО « Поляк та партнери» згідно акту № 56 від 02.08.2024 року мають відношення до даної справи. Згідно даного акту , сума витрат вказана «10400 гривень», проте, у нижній його графі , прописом зазначено суму « десять тисяч п`ятсот гривень».

Крім того, у вказаному акті, не вказано обсяг перекладу , з детальним роз`ясненням щодо кількості сторінок перекладу .

Враховуючи вищенаведене , суд не знаходить підстав для задоволення вимог у цій частині.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповіда на користь позивача 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 1211,20 грн. судового збору на користь держави.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112,113, 114 п.2 СК України, ст.ст., 81,89, 206,263-265,273 ,280-283,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 5000 гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти вимог - відмовити .

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський