Справа № 368/1733/24
Провадження № 2/368/243/25
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"04" березня 2025 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

За участі:

Сторона позивача:

Позивач - ОСОБА_1

Представник позивача - авдокат Матюшенков Д.В.

Третя особа:

Представник третьої особи - Прохоренко Л.М.

Інші учасники процесу:

Свідки - ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, суд, -

В С Т А Н О В И В :

31.10.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла первинна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Зобов`язати Кагарлицьку міську раду, як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - батьківських прав щодо малолітнього сина, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), - батьківських прав відносно сина, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.

4. Вирішити питання про судові витрати.

Свої позовні вимоги первинного позову позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовував наступними обставинами та нормами права:

- 12 вересня 2009 року він, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - уклав шлюб із Відповідачем - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_6 .

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12,2015 року у справі № 755/21970/15-ц, - шлюб між ними було розірвано.

Приблизно з початку 2022 року, - їхній спільний син почав проживати разом з ним.

З цього моменту Відповідач перестала піклуватися про свого сина.

Відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, - залишивши дитину на повному утриманні батька.

Відповідач не цікавиться життям, свого сина, не піклується про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги, який наразі проживає з ним.

В свою чергу, - він повторно одружився та має нову сім`ю.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, - органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми- сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

В свою чергу рішенням від 17.06.2024 № 1212-76, Виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, як органом опіки та піклування за результатом мого звернення з питанням про визначення місця проживання малолітнього сина, було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Кагарлицької міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку " Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, розглянувши звернення ОСОБА_1 та вивчивши питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, встановив наступне:

«Згідно свідоцтва виданого 12 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Рішенням Дніпровського районного суду від 31.12.2015 року шлюб розірвано, місце проживання ОСОБА_8 із одним із батьків не визначено.

Дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні із листопада 2022 року. Мати написала нотаріально завірену Заяву (згоду) на позбавлення її батьківських прав щодо сина.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради (від 11.06.2024 року) батько створив усі належні умови для проживання та розвитку дитини, ОСОБА_8 має окрему кімнату, має своє спальне місце, місце для навчання та дозвілля.

Хлопчик навчається у 8 класі КЗ КМР «Кагарлицького ліцею №2 ім. В.П.Дашенка». Характеризується товариським, сумлінним, дисциплінованим учнем. Відповідно до поданої характеристики тато приділяє належну увагу щодо виховання сина, підтримує зв`язок із класним керівником та адміністрацією освітнього закладу.

Батько, ОСОБА_1 , працює в ТОВ «Охорона-сервіс плюс» електрозварником ручного зварювання.

Беручи до уваги вище зазначене, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за його адресою".

Згідно нотаріальної заяви Відповідача про згоду матері на позбавленим її батьківських прав щодо її дитини від 23.05.2024р., - Відповідач, повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій, без будь-якого тиску, відповідно до власного волевиявлення, даною заявою дала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_8 .

Цією ж заявою Відповідач відмовилась від виховання та утримання свого неповнолітнього сина, ОСОБА_8 з причини неможливості нею забезпечити йому належний догляд, утримання та виховання, поклавши при цьому обов`язки по вихованню сина на нього.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-Х11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. з Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її /тримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до і внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини,

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789"ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. з ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наразі, аліменти Відповідач нікому не платить, є працездатною, а тому з неї необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку).

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, ю ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

- п.7. - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, ним не здійснювалися.

- п.8 - усі докази, що були наявні у позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки".

- п. 9 - Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 18, 150, 164, СК України, ст.ст. 2, 4, 23, 27, 43, 136, 175, 184 ЦПК України, - позивач просив задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

31.10.2024 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1733/24, провадження № 2/368/837/24.

20.12.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 20.01.2025 року.

20.01.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 30.01.2025 року в зв`язку з першою неявкою відповідачки.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2025 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В.:

- просив суд провести підготовче судове засідання без участі відповідачки ОСОБА_5 , так вона повторно не з`явилася в судове засідання, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи;

- заявив клопотання про залучення до участі в с справі в якості свідків трьох осіб, - таке клопотання представника позивача судом вирішено шляхом винесення процесуальної ухвали (без видалення до нарадчої кімнати), - на підставі якої задоволено клопотання представника позивача;

- заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових письмових доказів, - - таке клопотання представника позивача судом вирішено шляхом винесення процесуальної ухвали (без видалення до нарадчої кімнати), - на підставі якої задоволено клопотання представника позивача;

- просив по результатах проведеного підготовчого судового засідання винести ухвалу, на підставі якої закрити підготовче судове провадження у даній справі, та призначити справу до слухання справи по суті поданої позовної заяви, - на день та час, який буде визначено судом.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2025 року, позивач ОСОБА_1 , - підтримав правову позицію свого представника.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.01.2025 року, відповідачка ОСОБА_5 , - не з`явилася повторно, хоча була повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачка ОСОБА_5 , - не надіслала на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву в строки, які вказані в мотивуальній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідачка не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи без її участі.

Враховуючи вищевикладене, - суд визнав повторну неявку відповідачки ОСОБА_5 в підготовче судове засідання, яке відбулося 30.01.2025 року,- неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 30.01.2025 року, представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, - Прохоренко Л.М.:

- не заперечувала проти проведення підготовчого судове засідання без участі відповідачки ОСОБА_5 ;

- заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи в якості письмового доказу:

1) висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ;

2) рішення виконавчого кеомітету Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області № 1446 - 91 від 27.01.2025 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 ».

Вищевказане клопотання представника третьої особи, - судом вирішено шляхом винесення процесуальної ухвали (без видалення до нарадчої кімнати), - на підставі якої задоволено клопотання представника третьої особи;

- не заперечувала проти винення ухвали, на підставі якої, - по резуьтатах проведеного підготовчого судового засідання, - закрити підготовче судове провадження у даній справі, та призначити справу до слухання справи по суті поданої позовної заяви, - на день та час, який буде визначено судом.

30.01.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі відповідачки), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 10.02.2025 року.

10.02.2025 року слухання справи відкладено на 09 год. 00 хв. 03.09.2025 року в зв`язку з неявкою відповідачки ОСОБА_5

10.02.2025 року представником позивача ОСОБА_1 , - адвокатом Матюшенковим Д.В. подано до суду письмову заяву - клопотання про залишення позову в частині стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача, - без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , - підтримав клопотання свого представника про залишення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідачки на його користь - без розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.09.2025 року, 30.01.2025 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В., - уточнений позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача обгрунтовував свою правову позицію щодо необхідності задоволення позову - обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище в повному обсязі в мотивувальній частині даного рішення.

Також, - представник позивача просив суд взяти до уваги показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, так як на його думку, - показання свідків, - повністю підтверджують правову позицію сторони позивача, яка полягає в необхідності позбавлення батьківських прав відповідачки у відношення неповнолітньої дитини сторін по справі.

Представник позивача заявив клопотання про те, щоб не стягувати з відповідачки на користь позивача судові витрати, так як позивач не бежає стягувати з відповідачки на свою користь понесені ним судові витрати по справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 року, позивач ОСОБА_1 , - підтримав правову позицію свого представника.

На запитання суду позивач зазначив наступне:

- відповідачка вже більше, як 3 (три) роки - взагалі не цікавиться життям їхнього спільного сина;

- дитина повністю знаходиться на його повному утриманні та вихованні;

- в зв`язку з тим, що відповідачка не піклується сином, - він спочатку звертався до орагу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з ним, а вже потім, - звернувся з питанням про надання висновку щодо можливості та необхідності позбавлення батьківських прав відповідачки відносно їхнього неповнолітнього сина;

- просить задовольнити уточнений позов, так як вже по життю так сталося, що відповідачка по справі, - його бувша дружина, - роками не піклується про свою дитину, - їхнього спільного сина.

В судове засідання, яке відбулося 03.03.2025 року, відповідачка по справі, - ОСОБА_5 , - не з`явилася повторно, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідачка ОСОБА_5 не надіслала на адресу суду письмовий відзив на позовну заяву в строки, які вказані в мотивуальній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи без її участі.

Враховуючи вищевикладене, - суд визнав поторну неявку відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання, яке відбулося 03.03.2025 року,- неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню заочного розгляду справи з винесенням заочного ішення.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 року, представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, - Прохоренко Л.М.:

- не заперечувала проти проведення судового засідання по суті поданої позовної заяви без участі відповідачки ОСОБА_5 ;

- не заперечувала проти винесення заочного рішення в зв`язку з черговою неявкою відповідачки ОСОБА_5 ;

- не заперечувала проти задоволення уточненого позову;

- підтримала висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_5 ..

На запитання суду представник третьої особи, - орагну опіки та піклування, - ОСОБА_9 , - зазначила наступне:

- вона має стаж роботи в службі в справах дітей - більше двадцяти років, - вона фактично сама створювала цю службу, а тому має великий досвід з дітьми та проблемними сім`ями;

- вона особисто спілкувалася з неповнолітньою дитиною сторін, - ОСОБА_10 , в ході чого дитина повідомила їй, що мати взагалі не цікавиться її життям, дитина ображена на маму, так як з самого дитинства дитина позбавлена материнської любові та уваги.

- представник третьої особи вважає, що слова дитини у ракурсі ухилення матері від виконання материнських обов`язків, - є щирими, вони не спричинені навіюванням із сторони батька чи третіх осіб, більше того, - дитина зазначила, що вона не те що не хоче проживати з матір`ю, а й взагалі не налаштована на будь - яке спілкування з матір`ю, - відповідачкою по справі;

- по факту умов проживання в сім`ї неповнолітньої дитини сторін, - ОСОБА_6 , - спочатку була створена комісія про надання доцільності проживання дитини саме з батьком, а потім була комісія щодо позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні її дитини;

- представник третьої особи вважає, що задоволення уточненого позову, - не порушує прав та інтересів неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 року, свідок ОСОБА_2 дала наступні показання:

- їй роз`яснено права та обов`язки свідка, попереджено про відповідальність про відмову від дачі показань та дачу завідомо неправдивих показань, проте, - бажає давати показання по суті справи, її приведено до присяги свідка;

- вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

- в добре знає сім`юОСОБА_12, зоеркма, - добре знає маму ОСОБА_1 (позивача по справі), - ОСОБА_4 , - так як вже більше десяти років вона спілкується з нею та підтримує добрі, доброзичливі стосунки;

- знає також і позивача, - фактично також більше десяти років;

- сім`я позивача проживає з нею по одній вулиці, а тому вона часто приходить до них в гості, спілкується;

- щодо відповідачки, - вона бачила відповідачку лише один раз, тому знає її лише наглядно;

- що стосується виховання дитини, - ОСОБА_6 , - то вихованням дитини займається позивач по справі, - ОСОБА_1 , та його мати, - бабуся ОСОБА_6 , - ОСОБА_4 ;

- дитина завжди доглянута, постійно проживає з бабусею та своїм татком в будинку, який належить бабусі дитини;

- на її думку, - бабуся дитини - замінила дитині маму, а мама в свою чергу, - зовсім не піклується дитиною, навіть фактично ніколи не приїздить провідати свого сина.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 року, свідок ОСОБА_3 дала наступні показання:

- їй роз`яснено права та обов`язки свідка, попереджено про відповідальність про відмову від дачі показань та дачу завідомо неправдивих показань, проте, - бажає давати показання по суті справи, її приведено до присяги свідка;

- позивача вона знає, так як його дитина (хлопчик) та її дитина (хлопчик) - ходять в один клас;

- зараз діти навчаються в 9 - му класі, а дитина позивача почала навчатися в даному класі з 5 - го класу;

- вона, як мама - постійно приходить до сина на різні заходи в школу, зокрема, - на батьківські збори;

- на батьківські збори до дитини позивача приходять завжди або батько - позивач по справі, або бабуся дитини;

- за весь час вона бачила матір дитини лише один раз.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.03.2025 року, свідок ОСОБА_4 дала наступні показання:

- їй роз`яснено права та обов`язки свідка, попереджено про відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, проте, - бажає давати показання по суті справи, її приведено до присяги свідка;

- вона є рідною матір`ю позивача, а відповідачка, в свою чергу, - є бувшою невісткою;

- дитина, - ОСОБА_8 , - з пологового будинку проживає у її хаті, - відразу як привезли з пологового будинку, так і проживає на даний час;

- її син з бувшою невісткою та дитиною якиййсь час нетривалий проживали в м. Києві, але довго там не жили, посварилися, після чого її син з її оніком ОСОБА_8 переїхали знову жити до неї, більше дитина в іншому місці не проживала;

- неевістка після того не проживала в її будинку, - постійно проживала і проживає в місті Києві;

- не пам`ятає точно, - в минулому чи позаминулому році дитина - ОСОБА_8 - поїхав до матері влітку, вона думала, що дитина трохи побуде з матір`ю по справі, але, - її онук приїхав на слідуючий день до хати і сказав, що більше до матері не поїде;

- одягом та коштами дитину забезпечує її син, - позивач по справі;

- у вихованні дитини приймає участь вона, як бабуся, її син, - як батько дитини, а мати дитини, - відповідачка по справі, - взагалі не цікавиться життям свого сина, вона самоусунулася від виконання материнських обов`язків щодо дитини;

- на жаль, - вона може констатувати, що вона, як бабуся дитини, - замінила йому матір, що дуже сумно, адже дитина фактично була і є позбавлена материнського піклування та любові;

- її онук ображений на матір, та зазначає, що він не бачив в цьому житті материнської любові;

- відповідачка взагалі не надає коштів на утримання дитини, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться життям дитини, - навіть не поздоровляє дитину з днем народження;

- просить суд задовольнити позов, адже дійсно, на її думку, - матір дитини (відповідачка), - самоусунулася від виховання дитини.

Суд, аналізуючи показання вищевказаних свідків, - вважає їх логічними, послідовними, такими, які відповідають об`єктивним обставинам справи, так як такі свідчення свідків, - не йдуть всупереч один одному, доповнюють один одне, не суперечать матеріалам справи (письмовим доказам, зокрема, - висновкам органу опіки та піклування, аткам депутатів, характеристика, тощо).

Також суд вважає, що вищевказані показання свідків є належними та допустимими доказами на підтвердження обставини, яку доводила сторона позивача (позивач, його представник - адвокат), - обставини того, що відповідачка ОСОБА_5 самоусунулася від виконання своїх батьківських (материнських) обов`язків щодо виховання своєї рідної дитини, - ОСОБА_6 , а тому суд вважає, що показання вищевказаних свідків є однією із об`єктивних підстав для задоволення уточненого позову ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши сторону позивача (позивача, його представника, - апдвоката), які підтримали уточнений позов, вислухавши редставника третьої особи (органу опіки та піклування), яка уточнений позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного судового рішення, як окремого процесуального документу, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції сторони позивача (позивача, представника позивача, - адвоката), яка висловлена ними в судовому засіданні, - сторона позивача (позивач та його представник, - адвокат), - не заперечували проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - не заперечували проти винесення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_5 повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явилася 4 (чотири) рази поспіль.

Відповідачка не надіслала на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомила про причини своєї неявки, не надіслала заяву про відкладення слухання справи, не подала відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала заяви про слухання справи у її відсутності, відповідно, - її повторну неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення, - з дотриманням процесуальних вимог до виснесення такого рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну їх способу стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, - можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема:

- витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/006080475, який видано 24.05.2024 року Кагарлицькою територіальною громадою Обухівського арйону Київської області, - позивач по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- акту депутата Кагарлицької міської радди Обухівського району Київської області від 24.05.2024 року, - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його син, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , - спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - власницею даного помешкання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 13.11.2024 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, - відповідачка по справі, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрована за адресою:. АДРЕСА_4 .

Відповідно, враховуючи:

- предмет позову (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів);

- місце проживання позивача - фізичної особи, та, -

- ту обставину, що на утриманні та вихованні позивача (в якого на утриманні та вихованні перебуває неповнолітня дитина), -

- та положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України, - Кагарлицьким районним судом Київської області 20.12.2024 року було відкрито провадження у справі, так як на час відкриття провадження у справі, - дана справа була підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце правило альтернативної підсудності, - підсудність за місцем проживання позивача.

Що ж стосується тієї обставини, що після відмови від позовної вимоги у виді стягнення аліментів, - суд продовжив слухання справи (а не направив справу для слухання справи за підсудністю, - за мсісцем проживання відповідача - фізичної особи), то в даному випадку суд керувався положенням ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за вийнятком випадку, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Суд зазначає, що в рамках даного провадження, - обставин, які б вказували на існування підстав виключної підсудності, та які передбачені ст. 30 ЦПК України, - немає.

Що стосується тієї обставини, що м. Кагарлик Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району Київської області, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Обухівського району Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - м. Кагарлик, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як м. Кагарлик раніше було районним центром, (адміністративно - територіальною одиницею - районним центром), - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет спору, враховуючи місце реєстрації та проживання позивача - фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 31 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Сторони по справі:

- Позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 8 жовтня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 );

- Відповідачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 28.11.2009 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 );

- третя особа в даній справі - є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, пл. Незалежності, 1, Код ).

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- Суд зазначає, що спір між сторонами виник в загузі сімейного права (виконання батьками своїх обов`язків по вихованню та утримання дитини), за наступних обставин:

- 12 вересня 2009 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - уклав шлюб із Відповідачкою по даній справі, - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася спільна дитина, син, - ОСОБА_6 .

Проте, - подальше спільне сімейне життя у сторін не склалося, в результаті чого на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.12.2015 року у справі № 755/21970/15-ц, - шлюб між ними було розірвано.

Відповідачка, - мати дитини, - спочатку епізодично спілкувалася дитиною, але орієнтовно з початку 2022 року, - відповідачка практично взагалі перестала підтримувати відносини з дитиною, самоусунулася від виконання материнського обов`язку (підвтерджується показаннями свідків).

В результаті того, що відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, - дитина сторін залишилася на повному утриманні батька, та на вихованні батька (позивача), та своєї бабусі (матері позивача).

Як встановлено судом в судовому засіданні з показань свідків та письмових доказів, - Відповідачка не цікавиться життям свого сина, не піклується про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги.

Внаслідок вищевказаної негативної поведінки відповідачки по відношенню до дитини, - позивачем було в установленому законом порядку здійснено звернення до ргану опіки та піклування, - для оформлення де - юре тієї обставини, що дитина на постійній основі проживає та знаходиться на його утриманні.

По результатам розгляду вищевказаного питання, - рішенням від 17.06.2024 № 1212-76, Виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради, як органом опіки та піклування було затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини Кагарлицької міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 (далі - Висновок).

Як вказано у вищевказаному Висновку:

" Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, розглянувши звернення ОСОБА_1 та вивчивши питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, встановив наступне:

- Згідно свідоцтва виданого 12 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Рішенням Дніпровського районного суду від 31.12.2015 року шлюб розірвано, місце проживання ОСОБА_8 із одним із батьків не визначено.

Дитина проживає з батьком та перебуває на його утриманні із листопада 2022 року. Мати написала нотаріально завірену Заяву (згоду) на позбавлення її батьківських прав щодо сина.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради (від 11.06.2024 року), - батько створив усі належні умови для проживання та розвитку дитини, ОСОБА_8 має окрему кімнату, має своє спальне місце, місце для навчання та дозвілля.

Хлопчик навчається у 8 класі КЗ КМР «Кагарлицького ліцею №2 ім. В.П.Дашенка». Характеризується товариським, сумлінним, дисциплінованим учнем. Відповідно до поданої характеристики тато приділяє належну увагу щодо виховання сина, підтримує зв`язок із класним керівником та адміністрацією освітнього закладу.

Батько, ОСОБА_1 , працює в ТОВ «Охорона-сервіс плюс» електрозварником ручного зварювання.

Беручи до уваги вище зазначене, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за його адресою".

Згідно нотаріальної заяви Відповідача про згоду матері на позбавленим її батьківських прав щодо її дитини від 23.05.2024р., - Відповідачка, повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій, без будь-якого тиску, відповідно до власного волевиявлення, - даною заявою дала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_8 .

Цією ж заявою Відповідач відмовилась від виховання та утримання свого неповнолітнього сина, ОСОБА_8 з причини неможливості нею забезпечити йому належний догляд, утримання та виховання, поклавши при цьому обов`язки по вихованню сина на батька дитини, - позивача по справі.

Так як відповідачкою навіть після винесення органом опіки та піклування не було змінено свою поведінку, яка полягала у самоусуненні від виконання свої материнських обов`язків по відношенню до дитини, - позивачем було здійцснено звернення до органу опіки та піклування з метою отримання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні спільної дитини.

Відповідно до "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, - даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу рішенням від 27.01.2025 № 1446 - 91, Кагарлицькою міською радою Обухівського району Київської області, як органом опіки та піклування, - за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 (далі - Висновок), - було затверджено висновок органу опіки та піклування.

Як вказано у Висновку:

«Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з вересня 2009 року перебували у шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_8 народився син ОСОБА_8 . У 2015 році шлюб було розірвано і син залишилася проживати з мамою. З початку військових дій син переїхав на постійне проживання до батька. За цей час батько створив усі належні умови для проживання та розвитку дитини.

З часу проживання дитини у батька мати жодного разу не цікавилася долею дитини, її навчанням та здоров`ям. За інформації навчального закладу матір не бачили у школі, до класного керівника вона не телефонувала.

23 травня 2024 року громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , написала нотаріально завірену заяву про згоду матері на позбавлення її батьківських прав щодо її дитини.

Працівники Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради спілкувалися з дитиною, під час якого встановлено, що ОСОБА_8 більшу частину свого життя прожив з татом. Дитина повідомила, що йому комфортно із татом, а про маму він не згадує. Мама до нього не телефонує, жодного разу за той час, що хлопець живе у Кагарлику , вона його не вітала з днем народження, з новим роком, ніяких подарунків не присилала.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулася 22 січня 2025 року( протокол № 1), члени комісії підтримали прохання батька про позбавлення батьківських прав його колишньої дружини відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8 .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, проте, - відповідач просив суд зщалишити без розгляду його позов в частині стягнення аліментів.

Суд в даному випадку вважає за можливе задоволити таке клопотання позивача, адже це не є відмова від стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, а тому як і позивач, так як неповнолітня дитина - мають право звернутися до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як встановлено судом в судовому засіданні, - позивачем створені всі уови для свого сина для його повноцінного, гармонійного розвитку (акти депутатів, характеристики з школи, тощо).

Згідно ст. 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Судом з належних та допустимих доказів під час слухання даного цивільного провадження встановлено, що позивачка ухиляється від виконання батьківських (материнських) обов`язків, причому - таке ухилення має не епізодичний характер, а є усталеною, усвідомленою поведінкою відповідачки.

Отже, частина четверта статті 155 встановлює норму щодо позбавлення батьківських прав або відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Зглядаючись на вищевказані норми права, слід зазначити, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, - є по суті, - правопорушенням.

Вид та форма відповідальності, до якої можуть бути притягнуті батьки у зв`язку з ухиленням їх від виконання своїх обов`язків залежать від складу правопорушення та характеру обов`язку, від виконання якого батьки ухиляються.

Батьки при ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків можуть бути притягнені до:

- адміністративної;

- кримінальної;

- цивільно-правової;

- сімейно-правової відповідальності (як в даному випадку - шляхом позбавлення батьківських прав).

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України батько (мати) може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Факт ухилення матері дитини, - відповідача по даній справі, - ОСОБА_5 , - від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини, - підтверджується вищевказаними доказами по справі, (поясненнями представника позивача, поясненням представника третьої особи, - як органу опіки та піклування, поясненнями свідків, та письмовими доказами), та, зокрема, - висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки у відношенні неповнолітньої дитини.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено доказами, які наведено вище судом.

Відповідно, встановлені судом обставини є підставою для позбавлення відповідачки ОСОБА_5 батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини, - ОСОБА_6 .

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України:

- при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування;

- орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування, так як, такий висновок, на думку суду, - є достатньо обґрунтованим, та не суперечить інтересам дитини, а, навпаки, - направлений на покращення умов для виховання та життя дітей, їх виховання, адаптації до умов проживання в суспільстві, повноцінного фізичного та морального розвитку дитини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку де самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до остаточного висновку, що відповідачка ОСОБА_5 ухиляється від обов`язку щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, - ОСОБА_6 , то, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, відповідачка, на думку суду, - повинна бути позбавлена батьківських прав в судовому порядку, - шляхом винесення судового рішення.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому Законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору позивачем при подачі позовної заяви, проте, - в судовому засіданні позивач та його представник просили суд не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачки, так як позивач бажає залишити понесені ним витрати - за собою.

Інших документально підтверджених витрат, які понесені позивачем,(наприклад - витрати на правничу допомогу), - в матеріалах справи - немає.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце та вони підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - відносини, які регулюють обов`язки батька/матері - виховувати свою дитину до досягнення дитиною повноліття;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, - уточнений позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачем, - не стягуючи такі з відповідачки;

- підстав допуску даного рішення до негайного виконання (які передбачені ст. 430 ЦПК України), - немає;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити громадянку України ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 28.11.2009 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), -

- батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини, - ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Київ, актовий запис про народження № 3397, вчинений 11 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане (повторно) 24 червня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, паспорт громадянина України, - ID - картка № НОМЕР_6 , виданий 04.12.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_7 ).

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.

С