Справа №127/2-н-847/2009
Провадження № 4-с/127/11/25
УХВАЛА

04 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміної Ю.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стягайла О.П. звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на дії державного виконавця.

Вивчивши подану скаргу разом з доданими до неї документами, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим нормами цивільно-процесуального законодавства, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Аналогічні роз`яснення щодо правил оформлення даного виду скарги містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Оскільки статтею 448 ЦПК України прямо не визначено наслідків недотримання закону при подачі скарги на дії/бездіяльність державного виконавця, слід виходити з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а тому застосовуються положення ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини скарги за предметом заявлених вимог заявник просить визнати неправомірними та скасувати ряд постанов, винесених у межах виконавчого провадження №66055570, без зазначення яким саме виконавцем винесено оскаржувані постанови та чиї дії або ж бездіяльність є неправомірною стосовно кожної з цих постанов.

Таким чином, заявнику необхідно визначитись та конкретизувати зміст заявлених вимог враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» та виходячи з фактичних дій суб`єкта оскарження, вчинених ним в межах виконавчого провадження, які заявник вважає неправомірними, подати до суду скаргу з уточненими конкретизованими вимогами.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як слідує зі змісту скарги заявник в обґрунтування строку звернення до суду вказує, щодо дізналася про відмову начальника Першого ВДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Шуляка В. про закінчення провадження ВП №66055570 12.02.2025. Натомість, слід зауважити, що згідно заявлених вимог заявник просить визнати неправомірними та скасувати постанови, винесені 17.10.2024 та 12.07.2021 у межах виконавчого провадження №66055570, однак жодного обґрунтування пропуску строку звернення до суду з такими вимогами заявником не наведено, при цьому додані до скарги заяви ОСОБА_1 , адресовані до Першого ВДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ), свідчать про її обізнаність стосовно наявності оскаржуваних нею постанов.

Враховуючи не конкретизацію дій виконавця, які заявник вважає неправомірними, заявнику слід не тільки визначитися із конкретною посадовою особою та його діями або ж бездіяльність, а й визначитись з обставинами та доказами щодо моменту коли вона дізналася про порушення своїх прав та в чому такі порушення полягають та які поважні причини пропуску строку звернення зі скаргою, надавши відповідні докази.

За вказаного суд позбавлений можливості вирішити питання про дотримання заявником строків звернення до суду, визначеного ст. 449 ЦПК України, та вирішити заявлене ним клопотанню щодо поновлення строків звернення з цією скаргою.

При цьому, слід зауважити, що залишення заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення скарги без руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 447-449 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна