ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1258/24 Номер провадження 22-ц/814/1447/25Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д.Є. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Понятенко Аллою Йосипівною,

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року, постановлене суддею Хоменко Д.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»), третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

21.10.2024 ОСОБА_1 ,вінтересахякоїдієпредставник-адвокатПонятенкоА.Й., звернулася в суд із позовом до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», уточнившивимогизаявоювід03.12.2024,про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16322, про звернення стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості у розмірі 12 140,00 грн.

Позивачка вважає, що такий виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», положення глави 16 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»; а також вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172. Так, згідно пункту 1 указаного Переліку нотаріусу повинні були бути надані оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тоді як вона, позивачка, жодних нотаріально посвідчених кредитних договорів не укладала та заперечує наявність безспірної заборгованості.

Усупереч викладеному, такий виконавчий документ пред`явлено до примусового виконання, провадження за яким відкрито постановою приватного виконавця Лавріненко Я.В. від 02.02.2022 ВП №68477526, у межах якого з неї безпідставно стягнуто кошти у загальній сумі 7 426,00 грн. Такий розмір стягнення на підставі статті 1212 ЦК України позивачка просить стягнути з відповідача на її користь, а також правничі витрати у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 16.12.2024 позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно набутих коштів - задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16322 від 18.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.

Стягнуто з ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 2576,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. та зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнуто з ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що нотаріусом не дотриманий порядок вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, є обґрунтованою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При визначенні розміру стягнення безпідставно набутих коштів районний суд виходив із того, що зі змісту виписки по картці позивачки неможливо встановити за яким саме виконавчим провадженням списано кошти у розмірі 4 850,00 грн., а тому в цій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачка, в інтересах якої діє представник адвокат Понятенко А.Й., оскаржила рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що при зверненні в суд із позовом, на підтвердження обґрунтування розміру стягнення безпідставно набутих відповідачем коштів, нею були надані належні докази, а саме, постанови приватного виконавця про відкриття ВП №68477526 та про арешт коштів боржника, а також виписка по картковому рахунку АТ КБ «ПриватБанк», зі змісту якої убачається, що 30.09.2024 списано грошові кошти у розмірі 4 850,00 грн. відповідно до виконавчого провадження.

Крім того, указана обставина підтверджується платіжною інструкцією №2439fPBNKI007eae0002, копія якої додається до апеляційної скарги, де у призначенні платежу значиться «стягнення за ВП №68477526 з виконання виконавчого документу, виконавчий напис №16323, виданий 18.12.2021, документ видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. Сума 4 850,00 грн. Отримувач приватний виконавець Лавріненко Я.О.»

Указує на відсутність доказів існування відносно неї стягнень за іншими виконавчими провадження або відомостей про відкриті виконавчі провадження, де вона є боржником.

Звертає увагу, що відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, а також докази на спростування розміру стягнення.

Вважає, що питання про безпідставно набуті кошти у розмірі 4 850,00 грн. повинно було досліджуватися районним судом виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок. Проте суд першої інстанції знехтував необхідністю повного та всебічного дослідження обставин справи, чим порушив вимоги статті 263 ЦПК України.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 31.01.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

21.02.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника позивача адвоката Понятенко А.Й. про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Доводи апеляційної скарги підтримують, наполягають на її задоволенні.

Учасники судового процесу в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Із матеріалів справи убачається, що 19.02.2021 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №178498, за умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1. договору).

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.03.2021. Строк дії договору 30 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами (п.1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.2)./а.с.15-17/

18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16323, яким запропоновано звернути стягнення з громадянки України, якою є ОСОБА_3 , яка є боржником за договором №178498 від 19.02.2021, укладеним нею із ТОВ «Займер», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №01-28/10/2021від 28.10.2021 є ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», заборгованості за кредитним договором №178498 віл 19.02.2021.

Строк платежу да Договором №178498 від 19.02.2021 настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.02.2021 по 12.11.2021.

Сума заборгованості становить 10 740,00 грн., що складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8 440,00 грн.; сума заборгованості по штрафам і пені 300,00 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача у розмірі 1 400,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 12 140,00 грн./а.с.18/

02.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. винесено постанову ВП №68477526 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №16323, виданого 18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості у розмірі 12 140,00 грн./а.с.21-22/

25.09.2024 приватним виконавцем Лавріненко Я.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 ВП №68477526./а.с.23/

До позовної заяви позивачем додано виписку з рахунку АТ КБ «ПриватБанк», якою підтверджено списання з рахунку ОСОБА_1 30.09.2024 коштів у розмірі 4 850,00 грн. (деталі операції стягнення відповідно до виконавчого провадження)./а.с.25/

За змістом довідки відділу освіти виконавчого комітету Чутівської селищної ради від 25.10.2024 №04-01/589, на виконання постанови приватного виконавця Лавріненко Я.В. ВП №68477526 від 07.10.2024, здійснено відрахування з суми доходів ОСОБА_1 : у жовтні 2024 року - 1 560,00 грн., у листопаді 2024 року 1 560,00 грн./а.с.58/

При постановленні рішення районний суд виходив із того, що нотаріус, всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22.02.2012 №296/5, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому визнав наявними підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, районний суд виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що кошти у розмірі 4 850,00 грн. стягнуті з рахунку позивачки на виконання зобов`язання в межах ВП №68477526, а тому в цій частині стягнення відмовлено.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення районного суду в частині розміру стягнення безпідставно набутих коштів, із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України, у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №910/1531/18 від 06.03.2019, №910/16664/18 від 28.01.2020.

Разом з цим, за правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

При визначенні розмірі стягнення безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції наведені норми права правильно застосував та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того, що кошти у розмірі 4 850,00 грн. списані з її банківського рахунку на виконання зобов`язання у межах ВП №68477526.

При цьому саме процесуальним обов`язком позивача є доведення належними доказами факту відсутності відносно неї стягнень за іншими виконавчими провадженнями, як і відсутності відкритих виконавчих проваджень, де вона є боржником.

Наведений процесуальний обов`язок позивачка не виконала, а тому за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних. Тоді як відсутність відзиву на позов не означає автоматичну згоду відповідача з пред`явленими до нього позовними вимогами та, в свою чергу, не може слугувати процесуальним фактом визнання позовних вимог частково або у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та ґрунтуються на доказі, а саме, платіжній інструкції №2439fPBNKI007eae0002, яка не становила предмет дослідження суду першої інстанції, а тому за правилами частин другої-третьої статті 367 ЦПК України апеляційним судом до уваги не приймається.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №646/857/18 від 24.07.2024, за змістом якої положення цивільного процесуального законодавства надають детальну регламентацію строків подання доказів, що об`єктивно мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування та відповідає процедурі повного розкриття доказів.

Інші доводи апеляційної скарги зумовлені незгодою позивачки із рішенням суду в оскаржуваній частині та не містять спростувань правильності висновків районного суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, 375, 381-384, 389-392 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником- адвокатом Понятенко Аллою Йосипівною, - залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.02.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак