Єдиний унікальний номер № 202/3068/24
провадження № 2/175/1372/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Васюченка О.Г.,

при секретарі Кульпіній Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В якому просила, визнати факт проживання ОСОБА_3 (померлого у ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході бойових дій по захисту України.

Ухвалою від 04 березня 2024 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали вищезазначеної цивільної справи були направлені до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2024 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було скасовано та матеріали справи були направлені до суду першої інстанції для продовження розгляду.

13 травня 2024 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу були направлені до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2024 року матеріали вищезазначеної цивільної справи були переданні до провадження судді Васюченка О.Г.

24 липня 2024 року постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

06 листопада 2024 року постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав заяву в якій просив справу розглянути без участі позивача та його представника, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи: Міністерства оборони України через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте про причини неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 1993 року по 2010 рік, який було зареєстровано відділом РАЦС міста Краматорськ Донецької області.

16 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.03.2010 року, орган, що видав Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис про розірвання шлюбу №150.

Однак після розірвання шлюбу позивач залишилась проживати разом із ОСОБА_3 у одному житловому будинку, однією сім`єю як чоловік та дружина до його смерті. Вони мали єдиний бюджет та спільне господарство, сумісно робили витрати по придбанню продуктів харчування, майна. Разом придбали у 2021 році спільну власність - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживали до загибелі чоловіка. Від цього шлюбу у позивача з ОСОБА_4 народилось двоє дітей: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

В березні 2022 року у зв?язку зі збройною агресією Російської Федерації, введенням в країні воєнного стану, ОСОБА_3 був мобілізований на військову службу до НОМЕР_4 окремої механізованої бригади імені ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті вибухової травми в ході бойових дій під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, ОСОБА_3 загинув.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_3 позивачу необхідне для того, щоб реалізувати право спадкових правовідносин позивача щодо розподілу спадщини та отримання допомоги у разі смерті військовослужбовця.

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується заявою виданою Головою правління ОСББ «Двірцева 57» Сохань Л.Г., в якій зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, спільно робили ремонти, купували разом меблі та побутову техніку, ходили до крамниці за покупкам, разом відмічали синове весілля та ці всі роки жили разом. Також цей факт підтверджується копіями свідоцтв про народження спільних дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) серії НОМЕР_5 та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) серії НОМЕР_6 , копією договору на придбання спільної квартири зареєстрованого в реєстрі за №1-738, копіями банківських квитанцій, що підтверджують оплату комунальних послуг за обслуговування житлового будинку, спільними фотокопіями позивача зі ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно ч. 2, 3, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи ОСОБА_6 зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-8-006) було встановлено, що Позивачи прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Так, судом встановлено тривале проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, а також що вони були пов`язані спільним побутом, починаючи з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки позивач довів це належними та допустимими доказами.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16, 356, 381, 386 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 21, СК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (померлого у ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: - НОМЕР_1 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході бойових дій по захисту України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко