Справа № 699/558/24
Номер провадження № 2/699/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.1999. Позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу позивач разом з відповідачем набули у власність нерухоме майно. Так, 13.04.2005 подружжям було придбано будинок АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку - 83,3 кв.м. Вказаний будинок був придбаний за спільні кошти подружжя. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване за відповідачем.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідно до ухвали попередньо визначеного складу суду від 29.03.2024 справа підлягає рогляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження завершено.

Ухвалою судді Літвінової Г.М. від 06.12.2024 прийнято справу до провадження, постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Між сторонами 17.07.1999 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с. 10).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.04.2005, під час шлюбу на ім`я відповідача було придбано житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 14.04.2005, за ОСОБА_2 зареєстровано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з таких норм права.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

У даній справі спірний житловий будинок набуто після 2004 року. Поділ спільного майна здійснюється після 2004 року. Права й обов`язки, яких сторони набувають у зв`язку з поділом спільного майна, виникають після того, як набув чинності СК України. Тобто, правовідносини регулюються нормами СК України.

За таких обставин розмір часток подружжя у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності, способи та порядок його поділу визначатимуться за правилами СК України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Крім того, касаційний цивільний суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 462/518/18, провадження № 61-13422св19, виснував, що факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Вирішуючи даний спір суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 565/495/18, провадження № 61-1539св19, згідно з яким поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

У даному спорі позивач не заявляла вимоги щодо поділу майна в натурі, отже суд розглядає вимогу щодо спірного будинку в контексті визнання за позивачем права на частку в праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене суд виснує, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому суд визначає рівними розмір часток сторін у праві спільної власності на вказаний спірний житловий будинок з господарськими будівлями.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Отже, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн грн.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таке майно:

-житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити рівними розмір часток подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному сумісному майні подружжя та визнати за кожним з них право власності на:

-1/2 (одну другу) частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.