Справа № 209/9760/24
Провадження № 2-др/209/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

"05" березня 2025 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.,

за участі секретаря Золотих Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області заяву представника позивача Гедзь Ольги Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1294672 від 06.03.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1294672 від 06.03.2021 року задоволені повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», , заборгованість за договором позики №1294672 від 06.03.2021 року у розмірі 15387 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят сім гривень) 50 коп., яка складається з наступного: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 387,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

27 лютого 2025 року представник позивача Гедзь О.В. звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення стосовно витрат на правничу допомогу.

Обґрунтована заява тим, що 25.02.2025 року Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалив заочне рішення, яким стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 1294672 від 06.03.2021 року у сумі 15387,50 грн. Під час ухвалення судового рішення питання щодо судових витрат в частині витрат на правову допомогу не вирішувалось. При поданні позову до суду, позивач надав до суду: Договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 р.; Витяг з Акту №1-П від 02.12.2024 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 р.; Витяг з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги від 02.12.2024 р. за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 р.; Платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги; Ордер серія АХ №1149961 від 01.11.2024 р.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 р., Довіреність в порядку передоручення на представлення інтересів адвокатом від 12.12.2024 р.

Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи те, що під час розгляду справи у суді додаткові витрати позивачем не здійснювались, розмір витрат на правову допомогу залишають незмінним - в сумі З 500,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, присутність сторін не є обов`язковою.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати булифактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц.

Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Як слідує з матеріалів цієї справи представник позивача в підтвердження витрат на правничу допомогу надала Договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 р.; Витяг з Акту №1-П від 02.12.2024 р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 р.; Витяг з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги від 02.12.2024 р. за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 р.; Платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги; Ордер серія АХ №1149961 від 01.11.2024 р.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2099 від 03.04.2018 р., Довіреність в порядку передоручення на представлення інтересів адвокатом від 12.12.2024 р.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила про те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137ЦПК України).

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137,141 ЦПК України суд вважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, розмір понесених витрат на правничу допомогу є співрозмірним, а тому суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 3500 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №1294672 від 06.03.2021 року ,- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», судові витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`тсот) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лобарчук О.О.