Справа № 646/6345/20
№ провадження 2-п/646/17/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Литвинова А.В.

при секретарі Білецької А.К.,

за участі представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові справу за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з позовом до відповідачки ОСОБА_3 та просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 46 442 грн. 09 коп., витрати у вигляді сплаченого судового збору розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.06.2018 року ОСОБА_3 та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 21.06.2018 року ОСОБА_3 звернулася до позивача із Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 , а також своїм підписом повністю і безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась із тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного Договору Банк відкрив вищевказаний поточний рахунок, встановивши ліміт використання кредиту 20 000 грн. У зв`язку із порушенням відповідачкою ОСОБА_3 умов Договору про надання банківських послуг від 21.06.2021 р. у неї виникла заборгованість, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 46 442,09 грн.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, позовні вимоги визнав в сумі 1862, 91 грн., заперечувала проти задоволення позову в цілому, вважає його необґрунтованим та таким, що суперечить діючому законодавству України та сталій судовій практиці у цій категорії справ про що викладено у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухав думку представника відповідачки, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 21.06.2018 року ОСОБА_3 звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 р.

Частиною 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 ОСОБА_3 просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті нею в Банку.

В Анкеті-заяві по Договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 р. ОСОБА_3 просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку. Розмір наданого для позичальника ліміту становить 20 000 грн.

Інших істотних домовленостей між позивачем та відповідачеи Анкета-заява не містить.

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, видане Третім відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові від 09 листопада 2023 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Позивач зазначив, про наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 46 442,09 грн., тобто фактично кредитні кошти, які відповідачка (далі ОСОБА_5 ) отримала шляхом зарахування на свою картку на підставі Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у гривні та встановлення кредитного ліміту на суму 20 000 грн.

Аналогічна інформація міститься у виписці (Рух коштів по картці від 05.03.2024 р. за період з 01.10.2017 по 05.03.2024 р.

Відповідачка кредитний ліміт не збільшувала, заяву на підняття кредитного ліміту не подавала, інформація про збільшення кредитного ліміту відсутня як в додатку так і у виписці.

Таким чином, твердження позивача про наявність заборгованості за тілом кредиту 46 442,09 грн. є безпідставним та не підтвердженим доказами.

З виписки (Рух коштів по картці від 05.03.2024 за період з 01.10.2017 по 05.03.2024) вбачається, що ОСОБА_5 у період з 12.11.2020 по 12.02.2021 було внесено наступні платежі після звернення з позовною заявою: 06.12.2020 1830,00 грн.; 09.01.2021 1825,00 грн.

При цьому АТ «Універсал Банк» здійснював наступні списання відсотків, які не передбачені домовленостями та зараховував їх до тіла кредиту, таким чином формуючи заборгованість:

01.02.2020 списання відсотків за лютий 2 654,20 грн.

01.02.2020 списання відсотків за січень 2 619,19 грн.

01.01.202 списання відсотків за грудень 2 417,12 грн.

01.12.2019 списання відсотків за листопад 1 533,98 грн.

01.11.2019 списання відсотків за жовтень 2 230,04 грн.

01.10.2019 списання відсотків за вересень 2 011,14 грн.

01.09.2019 списання відсотків за серпень 1 887,17 грн.

01.08.2019 списання відсотків за липень 1 686,54 грн.

01.07.2019 списання відсотків за червень 1 433,66 грн.

01.06.2019 списання відсотків за травень 661,67 грн.

01.05.2019 списання відсотків за квітень 601,74 грн.

12.04.2019 кредитний ліміт був підвищений до 20 000 грн. та більше не піднімався

01.04.2019 списання відсотків за березень 558,49 грн.

01.03.2019 списання відсотків за лютий 422,16 грн.

01.02.2019 списання відсотків за січень 287,95 грн.

01.01.2019 списання відсотків за грудень 220,13 грн.

Таким чином, АТ «Універсал Банк» безпідставно було сформовано заборгованість на суму 21 225,18 грн. та включено до тіла кредиту.

Отже, суд прийшов до висновку, що у ОСОБА_5 заборгованість перед АТ «Універсал Банк» становить 1 862,91 грн. та розраховується наступним чином:

Сума витрат за період: 70 818,65 грн. - (45 009,16 грн. + 21 225, 18 грн. (списані відсотки з тіла кредиту) + 2 102,00 грн. (списані судові витрати) + 619,40 грн (відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Виписка (Рух коштів по картці від 05.03.2024 за період з 01.10.2017 по 05.03.2024) підтверджує зазначені висновки суду.

З урахуванням зазначеного у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Універсал Банк», надаючи банківську послугу, дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зв споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та унеможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17 та Постанови Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №697/302/20 за зазначених обставин, не можна вважати, що Умови та правила надання банківських послуг / частиною договору до анкети-заяви від 21.06.2018 р.

У Постанові Верховного Суду №697/302/20 від 18.05.2022 р. зазначено, що оскільки в анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, крім того, в цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, втмагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнів (BRUMARESCU v. RONANIA, №28342/95, пар.61, ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені закономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Приписами п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514,516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Враховуючи досліджені судом докази, які підтверджують відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відсотків за користування коштами та їх включення до тілу кредиту, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 133, 137, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 612,615, 625, 629, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» 1862 ( одну тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 91 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерного Товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», , ІПН 23, м. Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19.

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя : А.В. Литвинов