Справа № 444/4674/24
Провадження № 2/444/368/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 лютого 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретаря судового засідання Стець М.О.,

представника позивача (в режимі відеоконференцзв`язку) Жилка Е.О.,

розглянувши у залі суду у місті Жовква Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованість у розмірі 358 307 (триста п`ятдесят вісім тисяч триста сім) гривень 01 копійки, яка складається з: 253 764,72 грн. інфляційне збільшення; 104 542,29 грн 3% річних за користування грошовими коштами, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» Коваленко Сергій Олегович в системі "Електронний суд" 11.11.2024 звернувся до суду із позовом до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про солідарне стягнення заборгованість у розмірі 358 307 (триста п`ятдесят вісім тисяч триста сім) гривень 01 копійки, яка складається з: 253 764,72 грн. інфляційне збільшення; 104 542,29 грн 3% річних за користування грошовими коштами, а також просить стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 14 листопада 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі розпочато підготовче провадження у справі. Підготовче судове засідання признаено на 15 січня 2025 року. Визнаено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2025 року.

Представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити із підстав, наведених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення їм кореспонденції рекомендованим повідомленням за зареєстрованими адресами місця їх проживання, однак усі поштові відправлення повернуті до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідачі, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подали.

Клопотань про відкладення розгляду справи, чи будь-яких інших, відповідачами також не подано.

У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено наступне.

06 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/3530/74/03815, за змістом п. 1.1. якого, Кредитор надає Позичальнику кредит у сумі 90 000 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 05 серпня 2027 року зі сплатою 12,0 % відсотків річних.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 06 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено Договір поруки № 014/3530/74/03815/1, відповідно до умов якого, Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником його зобов`язань за Кредитним договором № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року.

Також, 06 серпня 2007 року між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 014/3530/74/03815, за змістом п. 1.1. якого, цей Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року.

Предметом іпотеки став житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, площею 1 000,00 кв.м., на якій знаходиться житловий будинок, що передається в Іпотеку, кадастровий № :01:010:0075.

Через невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором та договором поруки утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим Банк був вимушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

30 квітня 2010 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області у справі № 2-631/10 позов ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість у розмірі 745 985,20 грн. (еквівалент у валюті кредиту 93 390,57 дол. США); вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» судові витрати по сплаті позивачем державного мита в розмірі 1 700,00 грн. та витрати інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 грн.

Правовідносини, що були предметом спору, витікали з Кредитного договору № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року та Договору поруки № 014/3530/74/03815/1 від 06.08.2007 року.

30 жовтня 2013 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Банку був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» було передано усе майно, права та обов`язки Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Внаслідок цього, ПАТ «Фідобанк став правонаступником всіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк» та Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Вказане підтверджується відповіддю ПАТ «Фідобанк» за вих.№ 03-434 від 07.05.2021 року з копією Статуту ПАТ «Фідобанк» в додатках.

19 квітня 2016 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області у справі № 2-631/10 замінено стягувача у виконавчому проваджені по примусовому виконанню рішення суду у цивільній справі № 2-631/10 Публічне акціонерне товариство «Ерсте Банк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ідентифікаційний код 14351016, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10.

Надалі, позичальник продовжував ухилятись від виконання свого зобов`язання за кредитом, що змусило кредитора - ПАТ «Фідобанк» звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

07 липня 2015 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/1252/15-ц позов ПАТ «Фідобанк» - задоволено та вирішено звернути стягнення на земельну ділянку, площею 1000,0 кв. м, цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № :01:010:0075, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом визнання за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ФІДОБАНК» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Червоноармійська, 10) права власності на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 1000,0 кв. м, цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № :01:010:0075, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 139 000,00 грн.

18 липня 2016 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/410/16-ц позов ПАТ «Фідобанк» - задоволено та вирішено виселити всіх осіб, зареєстрованих в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зняти з реєстраційного обліку в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

14 листопада 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області у справі № 444/410/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено та залишено рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2016 року без змін.

Щодо залишку заборгованості відповідачів слід зазначити наступне.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.04.2010 року у справі № 2-631/10 вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість у розмірі 93 390,57 дол. США, що еквівалентно 745 985,20 грн.

Надалі, виконавчі документи на виконання рішення суду у справі № 2-631/10 було пред`явлено на примусове виконання до ВДВС Жовківського районного управління юстиції Львівської області.

В ході примусового виконання рішення предмет іпотеки - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було передано на реалізацію з метою погашення заборгованості.

У зв`язку з відсутністю попиту на придбання предмета іпотеки, спірний будинок було передано Банку, як стягувачу, в рахунок погашення боргу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалось на реалізацію (541 913,00 грн.) постановою головного державного виконавця ВДВС Жовківського районного управління юстиції Львівської області від 29 квітня 2013 року, на підставі якої приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області 24 червня 2013 року було видано Свідоцтво про право власності Банку на спірний будинок.

Вказані обставини були встановлені Апеляційним судом Львівської області в рішенні від 14 листопада 2016 року у справі № 444/410/16.

В подальшому, 07.07.2015 року Жовківським районним судом Львівської області було винесено рішення у справі № 444/1252/15-ц. У вказаному рішенні судом було встановлено, що станом на 05.05.2015 року заборгованість за кредитним договором № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року складає 1 299 521,20 грн, що є еквівалентом у валюті кредиту - 61 494,27 доларів США (шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто чотири долари США 27 центів).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.07.2015 року вирішено звернути стягнення на земельну ділянку, площею 1000,0 кв. м, цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № :01:010:0075, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом визнання за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ФІДОБАНК» права власності на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 1000,0 кв. м, цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий № :01:010:0075, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 139 000,00 грн.

Кредитор - ПАТ «Фідобанк» захистив своє порушене право в примусовому порядку та виконав рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 липня 2015 року у справі № 444/1252/15-ц, прийнявши на баланс вказану земельну ділянку (іпотечне майно) за ціною 139 000,00 грн.

Так, під час розрахунку заборгованості Відповідачів, позивач керувався наступними обставинами: 1.Станом на 05.05.2015 року заборгованість за кредитним договором складала 1 299 521,20 грн., що встановлено судом в рішенні від 07.07.2015 року; 2.На виконання рішення від 07.07.2015 року, кредитором було прийнято на баланс іпотечну земельну ділянку за ціною 139 000,00 грн.

Таким чином, залишок заборгованості Відповідачів, яка була встановлена рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.07.2015 року у справі № 444/1252/15-ц, становить 1 160 521 (один мільйон сто шістдесят тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 20 копійок (1 299 521,20 - 139 000,00).

Щодо правонаступництва ТОВ «Консалт Солюшенс» слід зазначити наступне.

19 січня 2021 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23- 000001-b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 7 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 220 кредитних договорів, що забезпечені заставою та 267 без заставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» , що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-EA- 2020-12-23-000001-b.

03 лютого 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3 % річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом пункту 328 Додатку 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року та договором поруки № 014/3530/74/03815/1 від 06.08.2007 року.

Відповідно до п. 328 Додатку 1 до Договору № GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги від 03.02.2021 року, загальна сума заборгованості, передана до ТОВ «Консалт Солюшенс» за вказаними договорами становить 56 316 (п`ятдесят шість тисяч триста шістнадцять) доларів США 34 центи, з яких: - 31 659,91 дол. США - основний борг (тіло); - 24 656,43 дол. США - відсотки.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Фідобанк» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 805 235,04 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 55 від 28.01.2021 року.

Таким чином, ПАТ «Фідобанк» вибуло як Кредитор із зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року, а новим кредитором стало ТОВ «Консалт Солюшенс».

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи грошове зобов`язання за кредитом є невиконаним, відповідачі ухиляються від повернення кредитних коштів на шкоду кредитору. У зв`язку з тим, що Відповідачі безпідставно користуються грошовими коштами, які належать до сплати позивачу, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло законне право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за користування коштами, передбачене статтею 625 ЦК України.

За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням фактичних обставин справи, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року та в подальшому були підтверджені рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.04.2010 року у справі № 2-631/10 та рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.07.2015 року у справі № 444/1252/15-ц.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Встановлено, що в порушення зазначених правових норм, Відповідачі не погасили заборгованість за кредитом у повному обсязі до моменту звернення із цією позовною заявою, та прострочили своє грошове зобов`язання, встановлене кредитним договором та підтверджене рішеннями судів.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Отже, заборгованість відповідачів перед позивачем, що була встановлена кредитним договором № 014/3530/74/03815 від 06.08.2007 року та підтверджена рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30.04.2010 року у справі № 2- 631/10 та рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.07.2015 року у справі № 444/1252/15-ц, є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.

Відповідно до статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Як вбачається з рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.07.2015 року у справі № 444/1252/15-ц, сума заборгованості Відповідачів, встановлена судом, виражена у грошовій одиниці України - гривні.

Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов`язанням.

За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з Відповідачів заборгованості за кредитом по цей час Відповідачі безпідставно користуються грошовими коштами, що належали до сплати ПАТ «Ерсте Банк» (в подальшому - ПАТ «Фідобанк»), а після укладення договору про відступлення права вимоги - позивачу.

В силу наведеного, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «Фідобанк» та ПАТ «Ерсте Банк», виникло право вимагати від Відповідачів сплати інфляційних втрат та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі, наведеному у розрахунку заборгованості.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, а право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову.

Враховуючи зазначене, звертаючись до суду з цим позовом, сторона позивача здійснила розрахунок заборгованості за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/4878/16-ц (провадження № 61-1625св18).

За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує правову позицію наведену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) з якої вбачається, що у «межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Враховуючи викладене вище, актуальну судову практику та обставини у вигляді невиконання у повному обсязі Відповідачами свого грошового зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору та було підтверджене рішеннями судів, позивач має законне право на застосування наслідків порушення Відповідачами грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України, а від так, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно судові витрати у розмірі 4299 грн 68 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість у розмірі 358 307 (триста п`ятдесят вісім тисяч триста сім) гривень 01 копійку, яка складається із:

- 253 764,72 грн - інфляційне збільшення;

- 104 542,29 грн - 3% річних за користування грошовими коштами.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» судовий збір в розмірі 4299 грн 68 коп.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Жовківського районного суду Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (ел. пошта: , тел. 03, адреса 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, офіс 308, Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС наявний, )

Представник позивача 1: адвокат КОВАЛЕНКО СЕРГІЙ ОЛЕГОВИЧ (ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 , тел. НОМЕР_3 , адреса 65048, м. Одеса, вул. Базарна, 25, а/с 1. Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС наявний, РНОКПП НОМЕР_4 )

Представник позивача 2: юрист ТОВ "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" Жилко Едуард Олегович (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_6 , тел. НОМЕР_5 , адреса 65048, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач 1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС відсутній, РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС відсутній, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.