Справа № 464/1307/25
пр.№ 2-н/464/460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю., розглянувши заяву Приватного підприємства «Управляюча компанія «Дністер» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Управляюча компанія «Дністер» звернулось до суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 9274,20 грн та 302,80 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Оглянувши матеріали заяви, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження.

За ч. 3 цієї статті наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення (постанова Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За ч.ч. 1-2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.

В контексті наведеного, виходячи з буквального тлумачення закону особа має право через представника за довіреністю приймати участь лише в справах з розгляду трудових спорів, малозначних спорів. Разом з тим, можливість приймати участь через представника за довіреністю в наказному провадженні законодавством не передбачена.

Оскільки в даній справі юридична особа брала участь в наказному провадженні в порядку самопредставництва, то уповноваженому працівнику слід було надати суду трудовий договір, контракт, посадову інструкцію тощо, що б надало змогу переконатися в наявності права відповідної особи діяти від імені такої юридичної особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на викладене у видачі судового наказу про стягнення заборгованості із оплати житлово-комунальних послуг слід відмовити. Відмова у видачі судового наказу із наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків.

Керуючись ст. 160, 165, 259, 260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного підприємства «Управляюча компанія «Дністер» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю.Горбань