Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2025 року
Провадження № 22-з/4815/21/25
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Курлапова Микити Дмитровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У червні 2024 року Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі АТ "А-Банк" або банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 114 071,20 гривень.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "А-Банк" заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 26 жовтня 2018 року у розмірі 44 741,57 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "А-Банк" судові витрати у розмірі 1 187,65 гривень.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 11 грудня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Курлапова М.Д. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ "А-Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На рішення суду представником АТ "А-Банк" адвокатом Омельченком Є.В. подано апеляційна скарга, де ставилась вимога про його скасування в частині залишених без задоволення позовних вимог та прийняття нової постанови - про задоволення позову в повному обсязі.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника АТ "А-Банк" адвоката Омельченка Є.В. залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року без змін.

19 лютого 2025 року через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі підсистема "Електронний суд" ЄСІТС) представником ОСОБА_1 адвокатом Курлаповим М.Д. подано заяву про ухвалення додаткового рішення. В заяві просив вирішити питання щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 28 500 гривень. Покликався на те, що про попередній орієнтовний розрахунок вказаних витрат було заявлено у відзиві на апеляційну скаргу. Відповідні докази ж надаються після прийняття постанови в передбаченому абз. другим ч.8 ст. 141 ЦПК України порядку, оскільки розгляд справи здійснювався в спрощеному проваджені, де не передбачено проведення судових дебатів. Тобто відсутня можливість виконання положення процесуального законодавства щодо подання таких документів до закінчення судових дебатів.

Вказувалося і про те, що судові витрати становлять 24,99% від ціни позову, тому відповідають критеріям пропорційності, розумності та співмірності.

При цьому зважав на те, що якщо суд вважатиме цю суму неспівмірною, то просив застосувати правовий висновок Верховного Суду, викладений в п.19 постанови від 06 березня 2019 року у справі №910/15357/17 та п.25 постанови від 07 серпня 2018 року у справі №916/1283/17, де з огляду на невідповідність цьому критерію дійшов висновку про відшкодування 50 % від попередньо заявленої до стягнення вартості таких судових витрат. У такому разі належна відшкодуванню сума витрат на правничу допомогу становитиме 14 250 гривень.

До заяви було надано укладений з відповідачем договір про надання правничої допомоги №б/н від 31 грудня 2024 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію детального опису робіт (наданих послуг), вартість яких становить 28 500 гривень, копію акту надання послуг.

Разом з тим у порядку дотримання вимог ст. 83 ЦПК України представник відповідача долучив до заяви й докази направлення доданих до неї документів іншому учаснику справи з метою забезпечення можливості заявити про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Заява підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Між тим, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст. 7 ЦПК України).

Тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Спонуканням для вирішення відповідного питання в письмовому провадженні є й те, що відповідач дотримався передбаченого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме направив на адресу позивача документи, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу.

Цим забезпечено правову можливість інших учасників справи подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України, що нівелює доцільність розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно із ст.ст. 1, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "EastAlliance Limited про ти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Приходячи до переконання про часткове задоволення заяви, колегія суддів бере до уваги, що надані заявником докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним до складності справи для адвоката і виконаних ним робіт.

Оцінюючи складність виконаних адвокатом робіт, суд враховує обсяг проаналізованого адвокатом законодавства та судової практики, що регулює спірні правовідносини, кількість та очевидну необґрунтованість як доводів автора апеляційної скарги так і те, що на складання відзиву в суді апеляційної інстанції не витрачено великого обсягу юридичної й технічної роботи, а викладені в ньому заперечення в більшій мірі були необґрунтовані.

Також суд зважає на те, що наведені в детальному описі робіт (наданих послуг) послуги це сукупність дій, вчинених на досягнення лише однієї процесуальної дії, тобто подання відповідної заяви по суті відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, адвокатом не здійснювалось безпосереднє представництво в суді, позаяк справа переглядалась судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Отже, виходячи з критерію обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 , повинен становити 1 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити частково заяву представника ОСОБА_1 адвоката Курлапова Микити Дмитровича про ухвалення додаткового рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь ОСОБА_1 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк"; адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків