Справа № 289/1451/24
Номер провадження 2/289/57/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Кириленка О.О.,
за участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 від 05.08.2019 у розмірі 81650,60 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 08.07.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 47-48).
26.09.2024 представником відповідача подано до суду відзив, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову, а у разі задоволення позову розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Представник відповідача зазначив, що згідно виписки, наданої банком вбачається, що після спливу строку кредитного договору, банк продовжував протиправно нараховувати відсотки. 24.01.2023 ОСОБА_1 було здійснено перерахування грошових коштів для погашення заборгованості по кредиту, відсотках на загальну суму 81650,60 грн, а тому заборгованість по кредитному договору станом на дату розгляду справи фактично відсутня, що підтверджується відповідними записами у виписці (запис з №2720 по №2732). До того ж, представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02/0-7/1 військову агресію росії проти України визнано форс-мажорною обставиною (а.с. 188-191).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
Відповідач та його представник до суду також не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, тому суд, без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.08.2019 між АТ «УКРССИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0. За умова договору АТ «УКРСИББАНК» встановило ОСОБА_1 ліміт кредитування у розмірі 49500 грн., зі строком дії по 10.08.2021, з можливістю отримання траншів в тому числі «кредит «плати частинами», процентна ставка річних за операціями отримання готівки становить 55%, за безготівковими операціями 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00%, пільговий період до 56 днів, що також обумовлено в підписаних анкеті заяві та паспорті споживчого кредиту (а.с. 10, 11, 13).
Згідно п. 1.2 договору, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором та правилами (а.с. 15-25).
25.01.2023 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №237, у відповідності до умов якого АТ «УКРСИББАНК» передає ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» приймає належні АТ «УКРСИББАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 32-35).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 05.08.2019 в розмірі 81650,60 грн. з яких: 49495,99 грн. - заборгованість за основним боргом; 32154,61 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 36).
Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку картки з лімітом відповідач ОСОБА_1 за період з 05.08.2019 по 25.01.2023 користувався кредитними коштами, корегував кредитний ліміт, погашав заборгованість (а.с. 55-158).
Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про існування факту укладення договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 21.08.2020 між відповідачем та відповідною фінансовою установою, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 0 від 05.08.2019. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості закредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вищевказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 81650,60 грн.
Доводи представника відповідача відносно того, що позивачем нараховано відсотки поза межами строку кредитування, визначеному умовами договору від 05.08.2019, а саме після 10.08.2021, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з п. 2.14 вказаного договору він укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту укладення договору, усі додатки до договору є невід`ємною частиною договору.
Щодо клопотання представника відповідача про надання розстрочки для погашення боргу суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Також згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Представником відповідача не додано жодного доказу чи посилання на доказ, які б підтверджували наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду, а лише зазначено про запровадження воєнного стану в Україні, тому суд дійшов висновку, що таке клопотання не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. (а.с. 7).

Керуючись ст. 514, 516, 526, 615, 626, 638, 1046, 1054 ЦК України, згідно ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» (місцезнаходження: вул. Гімназична, буд. 11, м. Одеса, 65012, ) до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 від 05.08.2019 в розмірі 81650,60 грн, а також судовий збір в сумі 3028,00 грн.
В задоволенні клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО