Житомирський апеляційний суд
Справа №279/63/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Категорія 85 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №279/63/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Іршанська селищна рада Коростенського району Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Пацко О.О. в м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою у якій просив встановити юридичний факт, того що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною, необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи. Підставою відмови в прийнятті заяви слугувало те, що вона не відповідала вимогам ст. 175,177 ЦПК України. З даним висновком суду погодитися не можна, так як вона містить вимоги передбачені ст. 175 ЦПК України, для подання заяви в рамках окремого провадження. Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення заяви без руху на стадії відкриття провадження, фактично перейшов до оцінки доказів. Оцінювати докази, суд має право після розгляду справи по суті , з врахуванням пояснень сторін та свідків. Зважаючи на викладене, ухвала про повернення заяви є обмеженням Конституційного права громадянина України на звернення до суду.

За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на 31.01.2025 року недоліки заяви, визначені ухвалою суду від 06.01.2025 не було усунуто заявником.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою у якій просила встановити юридичний факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.01.2025 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з тих підстав, що заява не містить посилання на докази, що померла особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перебував в шлюбі на день смерті, не мав дітей, та інших родичів крім заявниці. Заява не містить посилання на докази, що заявник ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 . Також заява не містить належного правового обґрунтування зазначення по даній справі в якості заінтересованої особи Іршанська селищна рада Коростенського району Житомирської області. Крім того, до заяви не додано належних доказів, що « ОСОБА_4 », яка згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 є її матір`ю, та ОСОБА_5 , є одна і та ж особа. ОСОБА_1 був наданий 5-денний строк для усунення недоліків заяви з дня вручення ухвали.

Копію ухвали суду першої інстанції від 06.01.2025 про залишення заяви без руху було направлено ОСОБА_1 та отримано останньою 23 січня 2025 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

31 січня 2025 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику.

03 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про усунення недоліків.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує наступне.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

Вимоги щодо форми і змісту заяви містить стаття 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина сьома статті 81 ЦПК України).

Відтак, законодавець визначив на рівні процесуального закону особливості пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що при розгляді справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 в заяві було наведено обґрунтування заявлених вимог, а також зазначено перелік документів (доказів), які вона бажає подати разом із заявою на підтвердження заявлених вимог.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, зокрема: взаємовідносини із заявником залежать від мети спору, що підлягає встановленню, і можуть вплинути на їх права та обов`зки.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . В заяві ОСОБА_1 зазначила, що інших спадкоємців, окрім неї після смерті ОСОБА_3 немає.

З огляду на наведене, заявницею в якості заінтересованої особи залучено Іршанську селищну раду, оскільки майно знаходиться на її території, та відповідно за певних умов, а саме не оформлення нею спадкових прав, остання відповідно до ст. ЦК України має право на вказане майно.

Суд першої інстанції має право отримати інформацію у приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Івчук С.С., відносно того, хто із спадкоємців прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання заяви неподаною та повернення є необґрунтованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених вище обставин оскаржувана ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді