Суддя Попова В. О.
Справа № 644/6807/24
Провадження № 2/644/1496/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання Плаксій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова цивільну справу за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Панасенко І.О., яка діє на підставі довіреності, звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова через підсистему "Електронний суд" з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги централізованого водопостачання і водовідведення в загальному розмірі 26 728 грн 77 коп., з них: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.01.2022 у розмірі 13 733 грн 72 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2015 по 31.01.2022 у розмірі 10 268 грн 59 коп.; інфляційні втрати 1 980 грн 11 коп.; 3% річних від простроченої суми 706 грн 35 коп. та сплачений судовий збір.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.06.2021 між відповідачем ОСОБА_1 та КП «Харківодоканал» укладено договір № 104-ІНД Про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, на підставі якого КП «Харківводоканал» зобов`язується у разі зміни у складі зареєстрованих в житловому приміщеннні осіб, рівня тарифів на житлово-комунальні послуги проводити перерахунок реструктуризованої заборгованості; у разі дострокового погашення боргу приймати рішення про дострокове припинення дії договору, а ОСОБА_1 у свою чергу зобов`язується забезпечити своєчасне погашення заборгованості, згідно з умовами, визначеними договором; у разі розірвання договору, при відчуженні житлового приміщення, сплатити невнесену суму розстроченого боргу. Відповідно до п.6 Договору від 24.06.2021 відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та являється споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, передбаченого п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, п.п. 18, 30 Правил № 630 відповідач неналежним чином не виконував зобов`язання з оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 24042 грн 31 коп, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2014 по 31 січня 2022 у сумі 13773 грн 72 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2015 по 31 січня 2022 у сумі 10268 грн 59 коп. На момент подання позовної заяви відповідач не здійснив жодних заходів до повного погашення заборгованості. У зв`язку з чим позивачем нараховано інфляційні витрати - 1980 грн 11 коп. та три проценти річних від простроченої суми 706 грн 35 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

29.08.2024 через підсистему «Електронний суд» представником позивача Панасенко І.О. подана заява про стягнення, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 55 грн 00 коп. (а.с. 20).

20.01.2025 через канцелярію суду відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності. Зазначає, що законними вимогами позивача буде стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 31.01.2019 по 31.01.2022 з підстав, викладених у заяві (а.с. 35-38).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. 20.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Панасенко І.О., надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить покласти на відповідачів (а.с. 16-17).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією за місцем його реєстрації та шляхом направлення судової повістки в смс повідомленні. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернетhttps://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки, вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, на підставі приписів ст.ст.128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні факти та правовідносини.

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; частка власності 1/1.

Згідно відповіді № 741976 від 15.08.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманого на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення.

За адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 є власником квартири та споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

24.06.2021 між ОСОБА_1 , який є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та КП «Харківводоканал» укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 104-ІНД. За умовами договору, підприємство надає громадянину розстрочку у погашення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01.06.2021 на суму 21 864 грн 78 коп, індекс інфляції та 3 % річних. Строки погашення з 24.06.2021 по 23.06.2022, загальна сума погашення боргу 21 864 грн 78 коп., щомісячна сума погашення боргу 1 822 грн 07 коп.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 31 січня 2022 року у розмірі 13 773 грн 72 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 10 268 грн 59 коп.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, до 01.05.2019 року регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV (далі за текстом Закон України від 24.06.2004 № 1875-ІV), з 01.05.2019 року Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі за текстом Закон України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, п. 5.ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно вимог п.1 ч. 1 ст. 9 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п. 11 «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила № 630), плата за послуги нараховується згідно показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

За відсутності приладів обліку холодної та гарячої води , нарахування здійснюється у відповідності п. 21 Правил № 630, згідно встановлених норм водоспоживання та водовідведення з розрахунку на кількість проживаючих споживачів.

Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п.п. 20-21 Правил № 630.

Однак в порушення вимог п. 18 Правил № 630, де вказано, що платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця, відповідач порушуючи свої зобов`язання не сплачував за отримані послуги, що привело до утворення заборгованості.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004, пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно із преамбулою Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» він визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконував, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносив, умови договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 104-ІНД від 24.06.2021 не виконав.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд доходить висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Досліджуючи вимоги позивача та заперечення відповідача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України)

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями ч.1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. № 651 карантин на всій території України був скасовано з 01 липня 2023 року.

Згідно п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав законної сили з 30.01.2024, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб, який надалі продовжувався указами Президента України та триває досі.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківводоканал» із даною позовною заявою до суду є 14.08.2024. Позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 31 січня 2022 року у розмірі 13 773 грн 72 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 10 268 грн 59 коп., тобто більш ніж за 3 роки.

Згідно відомості нарахувань, заборгованість в межах позовної давності за період з 13 березня 2017 року по 31 січня 2022 року за послуги з централізованого водопостачання складає 10 932 грн 27 коп., за послуги з централізованого водовідведення - 8 477 грн 36 коп.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

У зв`язку із простроченням відповідачем сплати послугцентралізованого водопостачання і водовідведення, позивачем заявлені вимоги про стягнення індексу інфляції за час прострочення в розмірі 1 980 грн 11 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 706 грн 35 коп., нараховані за період з 01.02.2019 по 01.02.2022.

За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зазначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», Кабінет Міністрів України установив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річних нараховані відповідачам за період з 01.02.2019 по 01.02.2022, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Своїх заперечень проти позову та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідачем суду не надано.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, суд, встановив, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за комунальні послуги централізованого водопостачання і водовідведення він згідно умов договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 104-ІНД від 24.06.2021 та норм вищевказаного законодавства в повному обсязі не сплачує, тому утворилась заборгованість за вказані послуги, на підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 13.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 10 932 грн 27 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 13.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 8 477 грн 36 коп.; інфляційні втрати 1 980 грн 11 коп.; 3% річних від простроченої суми 706 грн 35 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Згідно платіжної інструкції № 9177 від 06.08.2024 під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп., що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Частиною першою ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат пов`язаних з надсиланням відповідачу копії позовної заяви з додатками. На підтвердження зазначених витрат представником позивача надано квитанції АТ «Укрпошта» на суму 55 грн 00 коп.

Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2 002 грн 55 коп. (22 096 грн 09 коп./26 728 грн 77 коп.*2 422 грн 40 коп.) та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 45 грн 47 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позовні вимоги КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_3 ), на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Конторська, 90) заборгованість в сумі 22 096 (двадцять дві тисячі дев`яносто шість) грн 09 коп., з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 13.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 10 932 грн 27 коп.; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 13.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 8 477 грн 36 коп.; інфляційні втрати 1 980 грн 11 коп.; 3% річних від простроченої суми 706 грн 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Конторська, 90) суму сплаченого судового збору 2 002 (дві тисячі дві) грн 55 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 45 (сорок п`ять) грн 47 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.03.2025

Суддя В.О. Попова