Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9512/24
Провадження № 2/711/332/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.,

за участю представника

позивача за довіреністю Зелтіньш Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання та водовідведення, -

в с т а н о в и в :

Позивач КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за централізоване водопостачання та водовідведення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що КП «Черкасиводоканал» надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. На виконання ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Черкасиводоканал» забезпечує надання відповідачам послуг з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Плата за комунальні послуги, зокрема водопостачання, нараховується щомісячно, а її розмір розраховується за затвердженими в установленому порядку тарифами та відповідно до показань приладів обліку або за встановленими нормами. Статтями 67-68 Житлового Кодексу України, абз.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом.

За зазначеною адресою зареєстровані два споживачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.03.1981. За цією адресою відсутній розподільний засіб обліку (квартирний лічильник) водопостачання.

Нарахування за послуги водопостачання та водовідведення до 01.12.2022 здійснювалися за затвердженими нормативами водоспоживання, встановленими тарифами з розрахунку, відповідно до кількості споживачів. Норми споживання питного водопостачання встановлені рішенням Черкаської міської ради 9,12куб.м на одну особу в місяць, з яких 3,5 куб.м гарячого водопостачання.

Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

З 01.12.2022 у будинку встановлено та прийнято на абонентський облік комерційний вузол обліку (загальнобудинковий лічильник). З цього моменту нарахування здійснюються, відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Також застосовується Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315.

Також позивачем у позові зазначено, що відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачують надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 01.10.2024 утворилася заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення, плати за абонентське обслуговування в сумі 8551грн. 26коп.

Відповідачам надано проект договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 31.10.2020. Даний договір має типову форму встановлену постановою КМУ №690 від 05.07.2019 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (в редакції на момент виникнення правовідносин).

ОСОБА_1 подав заяву від 18.12.2020 до КП «Черкасиводоканал» з пропозицією внести зміни до вказаного договору, на яку йому надано відповідь вих.№80/12 від 11.01.2021 щодо роз`яснень положень ч.4 ст. 179 Господарського Кодексу України. Крім того, договір був підписаний відповідачем з власними примітками.

При цьому, як зазначено позивачем, постановою КМУ №85 від 02.02.2022 затверджена форма типових договорів про надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є публічним договором приєднання.

01.03.2022 на офіційному веб-сайті КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради https://vodokanal-cherkasy.ck.ua/ опубліковано Повідомлення про публічну пропозицію (оферту) та Публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласників багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг (ч.5 ст. 13 згаданого Закону).

У позовній заяві зазначено, що відповідачі зареєстровані за спірною адресою, а тому є користувачами та відповідають визначенню «індивідуальний споживач». Мешканці будинку не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин, а тому з 01.04.2022 із кожним споживачем, що на законних підставах користується об`єктом нерухомого майна укладено публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Позивач вказує, що невиконання відповідачами обов`язків, прямо передбачених законодавством, по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення зачіпає інтереси не лише позивача а й держави, оскільки він не отримує прибутку від діяльності підприємства, втрачає можливість своєчасно проводити заходи по раціональному відтворенню водних ресурсів, а позивач позбавлений можливості своєчасно проводити ремонтні роботи, направлені на поліпшення якості питної води та гарантованого водопостачання. Крім того, позивач, не отримуючи оплату за надані послуги, фактично кредитує відповідачів, що прострочили виконання грошових зобов`язань.

11.04.2024 Придніпровським районним судом м. Черкаси винесено судовий наказ по справі №711/2520/24 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, але ухвалою суду від 24.05.2024 цей судовий наказ скасовано.

При звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 302грн. 80коп., а тому при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2725грн. 20коп., що загалом становить 3028грн. 00коп.

Таким чином, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 8551грн. 26коп. та судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп.

Ухвалою суду від 20.12.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачами подано відзив на позов, який прийнятий судом і, за яким просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на недостовірних доказах. Також зазначили, що вони, отримавши від позивача договір №30593042 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення, звернулися до позивача із заявою щодо конкретизації даного договору та надали протокол розбіжностей до даного договору. Відповіді на свою заяву вони не отримали. А тому, вважають, що договір відповідно до Закону №2189 вступив в законну силу в редакції, запропонованій відповідачем. Після підписання цього договору у грудні 2020 жодна із сторін не заявляла письмово іншу сторону про відмову (зміну) від договору або його розірвання. Отже, вважають, що договір укладений в 2020 році, є чинним і на даний час у редакції, запропонованій відповідачем у грудні 2020 року.

Також вважають, що позивач не здійснював дій щодо інформування відповідачів про зміну тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення, чим порушив вимоги Закону №2189 та іншого законодавства. Відповідачі посилаються на довідку ПАТ «Черкасиобленерго» про те, що протягом жовтня-грудня 2022 року та січня 2023 року в будинок відповідачів та на бойлерну не подавалась електроенергія протягом 8-16годин, у зв`язку із чим було відсутнє постачання до будинку холодної та гарячої води. Отже, відповідачі вказують, що вони були позбавлені у цей період отримувати холодну і гарячу воду протягом 87 днів у зв`язку із відсутністю електроживлення. Відповідно, позивач нараховує та стягує з відповідачів необґрунтовані суми та перерахунок за цей період проведено не було.

На думку відповідачів, позивач, надаючи розрахунок заборгованості, свідомо зменшує кількість споживачів в будинку, які користуються централізованим водопостачанням і водовідведенням. Так, до абонентів будинку не зараховані 9 комерційних структур, де працює 37 осіб, хоча вони отримують водопостачання, не мають лічильників та оплачують рахунки згідно з прямими договорами, укладеними безпосередньо з позивачем без зарахування їх до споживачів послуг даного будинку. Отже, відповідачі вважають, що мешканці будинку сплачують рахунки за комерційні структури.

Крім того, відповідачі вважають, що вони не мають заборгованості перед позивачем, а тому просять відмовити у задоволенні позову.

Також, під час судового розгляду справи, відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування строків позовної давності, що дає підстави для відмови у задоволенні позову.

Позивачем відповідь на відзив подана не була.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 просила позовні вимоги задовольнити стягнути з відповідачів заборгованість у солідарному порядку, враховуючи викладені доводи та надані докази. Крім того, просила стягнути з відповідачів судові витрати сплачений при подачі позову судовий збір. Зазначила, що на час розгляду справи відповідачами заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення погашена не була. Послуги надаються до квартири АДРЕСА_1 ; у квартирі лічильник обліку відсутній і плата нараховується на 2-х споживачів (відповідачі по справі) по нормах і тарифах, які затверджені КМУ. Особовий рахунок відкритий на відповідача ОСОБА_1 . У будинку є загальнобудинковий лічильник і здійснюється нарахування за його показниками. У будинку, де встановлений комерційний лічильник, вартість абонентської плати є більшою, ніж у будинках, де відсутній комерційний лічильник. Комерційні підприємства є у будинку, але їм нараховується плата по показниках їхніх лічильників і це не впливає на нарахування плати споживачів, які користуються послугами без встановлених у них лічильників. Відповідачі не виконують обов`язок щодо встановлення лічильника у квартирі, щоби давало підстави нараховувати плату виключно по показниках лічильника. Крім того, індивідуальний договір приєднання опублікований на офіційному сайті і є таким, що діє для відповідачів. Відповідачі частково сплачують кошти за водопостачання та водовідведення і абонентську плату. Заборгованість нарахована за період з листопада 2020 року по 01.10.2024. Також зазначила, що відповідачам підприємством був направлений типовий договір (проект від 31.10.2020), але вони заперечили проти редакції цього договору і запропонували свою редакцію, яка позивачем не була прийнята, оскільки фактично були запропоновані нові умови, що суперечило умовам типового договору, затвердженого КМУ, про що надана відповідь. Тобто, пропозиція підприємства щодо підписання договору була відповідачами проігнорована. Отже, договір був укладений без пропозицій відповідачів. Індивідуальний договір від 01.03.2022 є чинним, діє з 01.04.2022, оскільки є публічним договором і є таким, що укладений із споживачами. Цей договір був опублікований 01.03.2022 на офіційному сайті підприємства. При цьому, попередній договір втратив силу в силу закону. З 2020 року відповідачі не зверталися щодо відмови від надання їм відповідних послуг і щодо укладання індивідуального договору. Також, вони не зверталися щодо неналежної якості послуг та їх кількості, в тому числі і про перебої чи відсутність водопостачання у зв`язку із перебоями у подачі електропостачання. При цьому, незважаючи на те, що у місті були відключення електроенергії, - водопостачання підприємством здійснювалося постійно, враховуючи технічні можливості підприємства. Крім того, представник позивача пояснила, що всі платіжки (рахунки), які працівник підприємства розносить по поштовим скринькам споживачів, формується автоматично і вони містять всю інформацію, зокрема, щодо тарифів, розміру нарахування та суми для оплати, розмір заборгованості тощо. Скарг від відповідачів про неотримання платіжок чи неповноту викладеної інформації, їх заповнення, до підприємства не надходило.

Заперечувала проти застосування строків позовної давності, оскільки відповідач у своїй заяві помилково посилається на норми ЦПК щодо процесуальних строків, що є відмінним від поняття строки позовної давності, передбачені ЦК України; слід враховувати положення Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України стосовно карантину та воєнного стану, коли строки позовної давності не застосовуються; з 2017 року строки позовної давності не пропущені.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Подано відзив на позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на доводи відзиву. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, про що зазначено у його заяві. Зокрема, зазначив, що договір був укладений 30.10.2020 на 1 рік, а тому цей договір є чинним і діє на сьогодні. Відповідачі у своїх запереченнях на редакцію проекту договору конкретизували умови типового договору, про що повідомили позивача, але той не висловив свою позицію. Відповідь від підприємства на свою пропозицію відповідачі не отримали. Вважає, що ним укладений із підприємством договір з врахуванням його протоколу з пропозиціями. На платіжках, які отримуються, не розміщені повідомлення про зміну тарифів, а тому вважають, що є дійсним той тариф, що був вказаний у договорі за 2020 рік. Тобто, такий тариф є незмінним, а тому позивач повинен був самостійно здійснити перерахунок плати, якщо була відсутня електроенергія у будинку, про що повідомлено у листі облдержадміністрації. Вказав, що у певні періоди послуги підприємством не надавались і не отримувалися. Вважає, що позивач свідомо зменшив кількість абонентів, що не можуть встановити лічильник обліку у квартирах, а тому вони (відповідачі) несуть збитки. Просить застосувати строки позовної давності, оскільки за період з 01.11.2020 по 01.11.2021 строки пропущені; позивач не зміг вказати обставини, за яких він не зміг подати позов у строк за ст.ст. 256, 257 ЦК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, враховуючи думку іншого відповідача, що викладена у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що проведено державну реєстрацію Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (ідентифікаційний код - 03357168), про що свідчить виписка з ЄДРПОУ від 21.08.2023.

Отже, КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи - 03357168) надає відповідачам житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, нараховуючи плату, відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал» (довідка про тарифи за період з 06.10.2010 по жовтень 2024 року, з відповідними змінами, надана позивачем і досліджена під час розгляду справи).

Рішеннями виконавчого комітету Черкаської міської ради №142 від 05.02.2019 та №1527 від 21.12.2021 затверджені нормативи питного водопостачання для населення м. Черкаси на 2019-2021 та 2022-2024, відповідно. Крім того, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1248 від 05.11.2019 затверджені норми споживання гарячої води ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» у житлових будинках тощо.

Як вбачається з довідок, наданих Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 13.12.2024, отриманих судом 16.12.2024, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_2 , 1956р. народження з 27.03.1981 і дотепер та ОСОБА_1 , 1952р. народження з 27.03.1981 і дотепер.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 підтвердив обставини про те, що він разом із ОСОБА_2 проживають у вказаному помешканні, є споживачами наданих позивачем підприємством, житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. Також, встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 , в якій проживають відповідачі, лічильник водопостачання не встановлений. Відповідно, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення до 01.12.2022 здійснювалися за затвердженими нормативами водоспоживання, встановленими тарифами з розрахунку, відповідно до кількості споживачів. Норми споживання питного водопостачання встановлені рішенням Черкаської міської ради 9,12куб.м на одну особу в місяць, з яких 3,5 куб.м гарячого водопостачання.

Обсяг наданих споживачам послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ними послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

З 01.12.2022 у будинку АДРЕСА_4 встановлено та прийнято на абонентський облік комерційний вузол обліку (загальнобудинковий лічильник). З цього моменту нарахування здійснюються, відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про кількість осіб письмово повідомляє власник/наймач виконавцю розподілу, при цьому, кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні для житлових приміщень.

Як передбачено п.4 ч.3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 цього Закону, розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Слід зазначити, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідачів про те, що розмір плати, який нараховується позивачем за спожиті безпосередньо відповідачами комунальні послуги, є завищеним, оскільки, начебто, в цей розмір включена вартість отриманих іншими споживачами - чи-то мешканцями будинку, чи-то комерційними підприємствами, які розміщені у будинку АДРЕСА_4 , послуг з водопостачання та водовідведення.

За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07.06.2018, у редакції, що чинна з 09.06.2018, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення передбачені статтями 23 та 24 цього Закону.

Нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які були чинними до 01.05.2022.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (у редакції чинній на час виниклих правовідносин до 01.05.2022), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги, у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Згідно із п. 29 постанови КМУ №630 (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин), споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача та членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Під час розгляду справи, встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до помешкання. При цьому, ніхто із відповідачів (мешканців/користувачів квартири) не зверталися до підприємства щодо відключення від холодної та гарячої води і щодо опломбування запірних вентилів у квартирі. Крім того, ніхто не звертався щодо відмови від послуг, зміни місця проживання, кількості осіб, які фактично проживають/зареєстровані за адресою проживання та з претензіями щодо кількості та якості наданих послуг.

На думку суду, є безпідставними доводи відповідачів про те, що протягом часу жовтень-грудень 2022 року та січень 2023 року їм не надавались підприємством послуги з водопостачання з-за застосованих графіків погодинних відключень електроенергії, зокрема, й у будинку АДРЕСА_4 , враховуючи дані листа заступника генерального директора із загальних питань ПАТ «Черкасиобленерго» О. Бращенка від 09.08.2024 №6199/10/2024. Так, відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що у ці періоди водопостачання дійсно було відсутнє, зокрема, у помешканні відповідачів (із заявами/повідомленнями/претензіями про відсутність водопостачання вони до підприємства чи до органів місцевого самоврядування тощо не зверталися; відсутні акти про припинення водопостачання, які б були складені уповноваженими особами певних підприємств, установ, організацій тощо). Крім того, сам по собі факт відсутності електропостачання, не свідчить про відсутність водопостачання у помешканні споживачів. Відповідно, у позивача не виникало й обов`язку здійснювати відповідачам перерахунок плати за житлово-комунальні послуги.

Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 від 31.01.2020. Зокрема, п. 4 розділу ІІ Вимог визначені реквізити/інформація, яка обов`язково повинна бути викладена у рахунку на оплату комунальних послуг.

Отже, відповідачами не доведені обставини про те, що ті рахунки на оплату комунальних послуг, які вони отримували (що визнав відповідач) у період з листопада 2020 по жовтень 2024 включно, через поштову скриньку, від підприємства, як надавача послуг, - не містили певної інформації, в тому числі і про діючі тарифи. Також, відсутні об`єктивні підстави вважати, що позивачем не надавалась відповідачам (на їхні звернення, якщо такі були) будь-яка інформація щодо наданих комунальних послуг, їх вартості, тарифів, обсягу комунальної послуги спожитої у будинку, показання вузлів обліку /приладів-розподілювачів (вузлів комерційного/розподільного обліку, норм споживання тощо.

Що стосується договірних відносин між сторонами, то суд прийшов до наступних висновків:

як зазначено у частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ). Крім того, порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг визначено у статті 13 цього Закону.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч.1 ст. 10 цього Закону).

Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затвердж. постановою КМУ 05.07.2019 № 690 (набрали чинності з 13.08.2019), регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Способами, що гарантують доведення інформації до споживача, є оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті виконавця (за наявності), у під`їзді, на дошці оголошень (за наявності), повідомлення в електронному кабінеті Єдиної платформи для споживача (за наявності), в електронній системі обліку розрахунків споживача (за наявності), або повідомлення споживачу за допомогою засобів зв`язку, електрозв`язку (зокрема електронною поштою), номер/адреса яких зазначені споживачем у заяві-приєднанні до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення або у розділі Реквізити і підписи сторін у всіх інших договорах (абз. 4 п. 11 вказаних Правил).

Відповідно до п. 14 Правил, надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором, або шляхом надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуг, якщо такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України Про електронну комерцію (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію.

Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (п. 33 Правил).

Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг (п. 39 Правил).

Індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укладати договір у порядку і випадках, визначених законом (у тому числі з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку); 2) своєчасно вживати заходів для усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання вузлів обліку послуги відповідно до умов договору та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором (п. 47 Правил).

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг (п. 3 розд. VІ Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Встановлено, що 31.10.2020 позивачем був наданий відповідачам проект договору №30593042 з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем).

Даний договір має типову форму, встановлену постановою КМУ №690 від 05.07.2019.

ОСОБА_1 подав до підприємства заяву, яка прийнята останнім 18.12.2020, щодо змін до договору від 31.10.2020, а також долучено до цієї заяви протокол розбіжностей по цьому договору, зокрема, про зміну редакції п.п. 6, 7 ч. 2, 61 вказаного договору.

КП «Черкасиводоканал» ЧМР Сизоненку О.В. направлено листа від 11.01.2021 №80/12 про те, що проект договору від 31.10.2020 є типовим договором, який є додатком до Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ №690 від 05.07.2019. Крім того, роз`яснені положення Господарського Кодексу України та запропоновано підписати договір у редакції, надісланій на адресу споживача.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що ним листа від 11.01.2021 не було отримано, не знайшли свого підтвердження. При цьому, представник позивача в судовому засіданні зазначила, що пропозиції ОСОБА_1 , що викладені у протоколі, не були прийняті підприємством, оскільки не можуть бути прийняті фактично нові умови договору, враховуючи, що договір є типовим публічним договором. Тобто, зазначила, що договір від 31.10.2020 був укладений без пропозицій відповідача і є чинним і на цей час. Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що договір є укладений із підприємством з врахуванням його пропозицій, що викладені у протоколі розбіжностей.

Крім того, 01.03.2022 на офіційному веб-сайті КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради https://vodokanal-cherkasy.ck.ua/ опубліковано Повідомлення про публічну пропозицію (оферту) та Публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласників багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг (ч. 5 ст. 13 згаданого Закону).

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , а тому є користувачами та відповідають визначенню «індивідуальний споживач». Мешканці будинку не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин, а тому з 01.04.2022 із кожним споживачем, що на законних підставах користується об`єктом нерухомого майна укладено публічний індивідуальний договір приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що між сторонами існують договірні відносини щодо оплати відповідачами коштів за житлово-комунальні послуги (водопостачання, водовідведення), у тому числі за встановленими тарифами, а тому відповідачі повинні сплатити позивачу ту заборгованість, яка виникла станом на 01.10.2024. Доводи сторони відповідача про те, що ними були не змінені умови договору від 31.10.2020 (протокол розбіжностей), а конкретизовані, а також запропоновані ними умови були, начебто, прийняті позивачем (підприємством), - не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, відсутні і підстави вважати, що тарифи є незмінними і повинні застосовуватися протягом всього періоду заборгованості ті, які були встановлені станом на 31.10.2022, тобто на дату укладання договору, незважаючи на подальші зміни у тарифах.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Суд звертає увагу, що навіть відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги, оскільки вони є споживачами наданих послуг. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні актипретензії, як докази спростування заявленої суми стягнення.

Таких документів споживачами (відповідачами у справі) надано не було. Як і не наведено обставин про те, що вони не користувалися послугами, наданими позивачем, які постачаються централізовано.

Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, від 18.05.2020 у справі №176/456/17, постанові ВП ВС від 07.07.2020 у справі №712/8196/20.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов?язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов?язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов?язаними доти, доки їхній обов?язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК). Отже, при єдиному солідарному обов?язку декількох боржників перед кредитором (пасивне солідарне зобов?язання), останній вправі вимагати виконання від будь-якого боржника (або від усіх них сумісно), причому не тільки в частині боргу, а й в повному обсязі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Слід зазначити, що ці зміни до ЦК України внесені Законом України №540-ІХ від 30.03.2020, які набрали чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому термін дії карантину неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України та тривав до 30.06.2023 включно.

Тобто, карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України тривав до 30.06.2023.

Виходячи з наведених вище положень закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12.03.2017. Строк позовної давності за всіма вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто до 30.06.2023.

При цьому, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Судом взято до уваги, що на час розгляду справи, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб та у подальшому продовжено строк його дії з 05 години 30 хвилин 10.11.2024 строком на 90 діб. Також, Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження указу Президента України щодо продовження в Україні строку дії воєнного стану з 08.02.2025 на 90 діб, тобто до 09.05.2025.

Тобто, воєнний стан в Україні діяв на момент подачі цього позову до суду і триває по теперішній час.

Таким чином, суд вважає, що доводи сторони відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними, враховуючи викладене та приписи п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Крім того, помилковими є твердження відповідача ОСОБА_1 на необхідність застосування норм Прикінцевих положень ЦПК України, зокрема, п. 3 (в редакції ЗУ від 03.03.2020 та від 18.06.2020), оскільки поняття «процесуальні строки для вчинення процесуальних дій» за нормами ЦПК України, не є тотожними поняттю «строки позовної давності», відповідно до положень ЦК України.

Дослідивши розрахунок заборгованості щодо плати за водопостачання, плати за водовідведення, абонентної плати за водопостачання та абонентної плати за водовідведення, що наданий позивачем та досліджений під час розгляду справи, судом встановлено, що за період часу з листопада 2020 року по 01.10.2024 року у відповідачів наявна заборгованість у загальному розмірі 8551грн. 26коп. (за водопостачання 2934грн. 51коп., абонплата за водопостачання 28грн. 33коп., за водовідведення 5577грн.18коп., абонплата за водовідведення - 11грн. 24коп.). При цьому, вбачається, що відповідачі протягом вказаного періоду комунальні послуги оплачували, але не в повному розмірі. Також, під час судового розгляду справи, враховуючи уточнення представника позивача, встановлено, що у наданому розрахунку (довідка про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком НОМЕР_1 ), тарифи з 01.11.2020 за 1куб.м: водопостачання помилково зазначено 25,248, тоді як вірним є 12,624; водовідведення помилково зазначено 20,208, тоді як вірним є 10,104. Слід також зазначити, що фактично всі нарахування, які здійснені позивачем, арифметично підраховані вірно, тобто із застосуванням вірних тарифів (напр.: за листопад 2020 водовідведення - 18,240 х 10,104 = 184грн. 30коп. і т.д.).

За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем та відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач дійсно є надавачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами, а тому до солідарного стягнення з відповідачів підлягає заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, абонентська плата за період з 01.11.2020 по 01.10.2024 у сумі 8551 грн. 26 коп., враховуючи, що вони не вносили кошти, як оплату за надані послуги, у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 3082 грн. 80 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 4452 від 08.11.2024 (на суму 2825грн. 20коп.) та №1111 від 25.03.2024 (на суму 302грн. 80коп.). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.05.2024 (справа №711/2520/24) скасовано судовий наказ від 11.04.2024, який був виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 5721грн. 69коп. та судового збору у розмірі 151грн. 40коп. із кожного.

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради задоволені у повному обсязі, то до стягнення із відповідачів на користь позивача підлягає сума 3028 грн. 00 коп. (судовий збір) у рівних частках по 1514 грн. 00 коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-83, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 8551грн. 26коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) судовий збір в сумі 1514 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (, м. Черкаси, вул. Гетьмана Сагайдачного, 12) судовий збір в сумі 1514 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 26.02.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька