Провадження №2/760/1762/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Омельян Я.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сірий І.О. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ТОВ «Інстафінанс», приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., в якому просить стягнути з ТОВ «Інфстафінанс» на користь позивача грошові кошти у розмірі 15739,82 грн, стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. на користь позивача грошові кошти в розмірі 2386,54 грн та понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 18 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису №38978, вчиненого 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості на загальну суму 18126,36 грн.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року у цивільній справі №749/490/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., реєстровий №38978.

На адвокатський запит до приватного виконавця Палігіна О.П. отримана відповідь, згідно якої встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження НОМЕР_2 приватним виконавцем було стягнуто грошові кошти на загальну суму 18126,36 грн з них: 15439,82 грн кошти погашення боргу за виконавчим документом, 300 грн - кошти повернення авансового внеску стягувачу на здійснення витрат виконавчого провадження, 2386, 54 грн - кошти основної винагороди приватного виконавця та витрати виконавчого провадження.

Отже відповідачу-1 було перераховано 15739,82 грн, а 2386,54 грн. залишилося у відповідача-2 в якості основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то відпала підстава, на якій відповідачі набули кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

21 серпня 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив залишити без розгляду вимогу щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2386,54 грн, інші вимоги просив задовольнити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова 11 вересня 2023 року позов в частині вимог, пред`явлених до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. залишено без розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова 11 вересня 2023 року справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Матеріали цивільної справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва 05 жовтня 2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Відповідно до ч.6 ст.172 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі було одержано відповідачем ТОВ «Інстафінанс» 25 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 25 жовтня 2023 року.

Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Як встановлено судом, рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року у справі №749/490/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., реєстровий №38978, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» звернуто стягнення боргу в загальній сумі 16067 грн.

Як встановлено з указаного рішення 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №38978 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інстафінанс» заборгованості за кредитним договором №ID8524756 від 25 травня 2021 року за період з 31 липня 2021 року по 19 жовтня 2021 року в розмірі 16067 грн.

На підставі заяви стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Бригіди В.О. від 05.11.2021 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно відповіді приватного виконавця Палігіна О.П. №56832 від 24 липня 2023 року на адвокатський запит адвоката Сірого І.О. №б/н від 24 липня 2023 року встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису №38978, вчиненого 05 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., приватним виконавцем було стягнуто грошові кошти на загальну суму 18126,36 грн з них: 15439,82 грн кошти погашення боргу за виконавчим документом, 300 грн - кошти повернення авансового внеску стягувачу на здійснення витрат виконавчого провадження, 2386,54 грн - кошти основної винагороди приватного виконавця та витрати виконавчого провадження.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з ТОВ «Інфстафінанс» на користь позивача грошові кошти у розмірі 15739,82 грн як безпідставно набуті.

Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала».

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 року у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не грунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.»

Згідно із постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20: "Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20633/15-ц від 20.03.2019 зазначено, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/12956/21 від 22.03.2023 під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці з акону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно".

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18 та від 28 січня 2020 року Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №910/16664/18.

Таким чином, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, виконавчий напис нотаріуса було визнано такими, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 15739,82 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1073,60 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 15739 (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 82 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс», , місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3а.

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова