Справа № 139/921/24
Провадження № 2/139/401/24
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

представника позивача адвоката Шоломіцького І.В.,

представника відповідача адвоката Валігури О.О.,

секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнянське" про розірвання договору оренди землі,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,5939 га з кадастровим номером :04:001:0500. 28 вересня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Рівнянське» щодо цієї земельної ділянки договір оренди землі без номера строком на двадцять п`ять років.

ТОВ «Рівнянське» взяті на себе обов`язки з виплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки не виконало, зокрема, орендну плату за вказані періоди вчасно не виплатило, з моменту укладення договору оренди жодної діяльності на орендованій земельній ділянці не здійснювало.

У зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати та невикористанням земельної ділянки за її цільовим призначенням, позивач 27 грудня 2024 року звернулася до Мурованокуриловецького районного суду із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0500, який було укладено з ТОВ «Рівнянське». До суду позов подав представник за довіреністю (а.с. 10) Коломієць М.В.

Ухвалою від 30 грудня 2024 року (а.с. 13) відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою від 09 січня 2025 року (а.с. 20) відповідачу продовжено процесуальний строк, встановлений судом для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до 24 січня 2025 року.

23 січня 2025 року відповідач через підсистему «Електронний суд» подав відзив (а.с. 23-25) з додатками, а також заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26-27).

Задля уникнення порушення права на доступ до суду як складового елементу права на справедливий судовий розгляд, ухвалою суду від 24 січня 2025 року (а.с. 28) постановлено про перехід від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду в загальному позовному провадженні.

10 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подав клопотання про долучення доказів (а.с. 32-33) та самі докази (а.с. 34-50), а також заяви про виклик свідків (а.с. 51) та про визнання явки позивача до суду обов`язковою (а.с. 52).

За результатами підготовчого провадження ухвалою суду від 13 лютого 2025 року (а.с. 66-67) задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів, а в задоволенні заяв про виклик свідків та про визнання явки позивача обов`язковою відмовлено, підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Шоломіцький Іван Валентинович (повноваження на а.с. 31, 61) в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, зазначених у позові. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка знаходяться під багаторічними насадженнями (сад) у с. Рівне. 28 вересня 2020 року позивач уклала договір оренди землі із ТОВ «Рівнянське». В порушення вимог пунктів 10 і 12 цих Договору позивач в період з 2021 року до 2023 року включно не отримувала орендної плати. Заборгованість була виплачена в листопаді 2024 року, однак без справлення пені, визначеної пунктом 15 Договору. Крім того, передана відповідачу в оренду земельна ділянка являє собою сад, але жодної сільськогосподарської діяльності відповідач на ній не вчиняв впродовж 2021-2023 років.

Представник відповідача ТОВ "Рівнянське" адвокат Валігура О.О. (повноваження на а.с. 86-90) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Його позиція ґрунтується на тому, що через військовий стан, зміну керівництва товариства та відсутність у договорі достатніх даних про орендаря, як то адреса проживання, банківський рахунок, номер телефону, було допущено затримку виплати орендної плати. Вважає ці обставини форсмажорними, які мають бути враховані судом та стати підставою для відмови в позові. Крім того, позивачу у листопаді 2024 року виплачено орендну плату за 2021-2024 роки.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Обов`язок доказування відповідно зі статтею 12 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,5939 га (кадастровий номер :04:001:0500), що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 397188643 від 30 вересня 2024 року (а.с. 8-9) Відповідно до інформації, що міститься у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права», 29 жовтня 2020 року державний реєстратор Вербовецької сільської ради Пушкар О.М. за № 38994724 зареєструвала право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0500 на підставі договору оренди землі від 28 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнянське» строком на 25 років.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу положень ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

Аналогічні умови містить і договір оренди землі, який є предметом цього позову (а.с. 5-7). Зокрема, згідно п. 39 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У п. 10 Договору оренди землі від 28 вересня 2020 року (а.с. 5-7) сторони погодили, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій або натуральній формі (з урахуванням ринкових цін на момент розрахунку) та становить 600 (шістсот) гривень. Пунктом 11 вищевказаного договору визначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням зміни коефіцієнтів, визначених законодавством. Пунктом 12 погоджено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня кожного року оренди.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до п. 31 Договору, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, згідно п. 34 Договору, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23).

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач не виконав своє зобов`язання, передбачене умовами Договору оренди землі з нею, та не виплатив їй орендну плату за користування земельною ділянкою у 2021-2023 роках в строки, визначені Договором.

Ця обставина фактично визнається відповідачем, оскільки на ствердження своєї позиції ним подано відомість № 3 про отримання орендної плати власниками земельних часток (паїв) за період 2021-2023 роки (а.с. 25), а також заявлено представником відповідача в судовому засіданні, що лише 28 листопада 2024 року було організовано виплату орендної плати за три попередніх роки, зокрема, ОСОБА_1 .

Отже, у цій справі встановлено, що орендар ТОВ "Рівнянське" допустило невиконання свого зобов`язання за Договором оренди від 28 вересня 2020 року і не виплатило орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату за 2021-2023 роки у строки, встановлені п. 12 Договору, що слід кваліфікувати як систематичне з боку ТОВ "Рівнянське" невиконання такої істотної умови Договору як сплата орендної плати.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. Такий висновок міститься у п. 177 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23.

За наведеного вище обґрунтування, суд приймає рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатила 1211 гривень 20 копійок судового збору (а.с. 4), її вимога задоволена повністю, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у повному розмірі.

Будь яких доказів про понесені позивачем інші витрати, пов`язані із розглядом справи, суду не надано.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 202, 526, 549, 551, 610, 611, 612, 628, 629, 638 ЦК України, ст. 90, 93, 141, 152 ЗК України, ст.ст. 1, 3, 8, 13, 14, 15, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», укладеним між сторонами договором оренди землі без номера від 28 вересня 2020 року, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 264, 265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди землі без номера від 28 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» щодо земельної ділянки площею 0,5939 га, кадастровий номер :04:001:0500.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнянське», , місце знаходження юридичної особи: 23425, с. Рівне Могилів-Подільського району Вінницької області, вул. Центральна, 6.

Суддя: _________