ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.

судді Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2024 року, постановлену суддею Мельник Н.П., у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У грудні 2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме відповідності та прийнятності щодо інформації зазначеної на 6-му слайді презентації Департаменту гуманітарної політики Міністерства освіти та науки України «Про організацію освітнього процесу у 2022-2023 навчальному році».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2024 визнано неподаною та повернуто заявниці ОСОБА_1 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

З цією ухвалою не погодилась заявниця ОСОБА_1 та оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі заявниця просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Зазначає, що суд не врахував, що встановлення юридичного факту необхідне для ведення освітньої діяльності в період 01.09.2022-31.05.2023 навчальними закладами зазначеними у мережі Департаменту освіти Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме відповідності та прийнятності щодо інформації зазначеної на 6-му слайді презентації Департаменту гуманітарної політики Міністерства освіти та науки України «Про організацію освітнього процесу у 2022-2023 навчальному році».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2024 року подана ОСОБА_2 заява залишена без руху, із наданням заявниці строку для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявниці ОСОБА_1 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Підставою для повернення поданої заявницею заяви про встановлення факту, що має юридичне значення стало не усунення недоліків, викладених в ухвалі про залишення заяви без руху.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.293ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статями ЦПК України щодо розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Отже вимоги до заяви визначені ст. 175 - 177 та 315, 316, 318 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2, 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) сторін та інших учасників справи, зміст позовних вимог: спосіб (способи)захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи)захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно із ч. 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позову заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до змісту поданої ОСОБА_1 заяви, вона просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме відповідності та прийнятності щодо інформації зазначеної на 6-му слайді презентації Департаменту гуманітарної політики Міністерства освіти та науки України «Про організацію освітнього процесу у 2022-2023 навчальному році».

При цьому заява не містила мети встановлення відповідного факту, обґрунтування того як факт, який просить встановити заявниця, може вплинути на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1 , а також які юридичні наслідки породжує факт встановлення відповідності та прийнятності певної інформації.

Враховуючи неможливість вирішення питання про відкриття провадження у даній справі через невідповідність заяви вимогам закону, суд першої інстанції залишив подану ОСОБА_1 заяву без руху, надавши їй строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.12.2024 про залишення заяви ОСОБА_1 без руху для усунення виявлених недоліків доставлена до електронного кабінету заявниці 12.12.2024 (а.с. 25).

На виконання вказаної ухвали, ОСОБА_1 12.12.2024 подана заява (а.с. 26-27).

Разом з тим цією заявою не усунуто недоліки, викладені в ухвалі Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.12.2024, не конкретизовано, який саме факт просить встановити заявниця, які правові наслідки тягне його встановлення, чи передбачений інший порядок встановлення факту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про наявність підстав для визнання неподаною та повернення заяви, із роз`ясненням заявниці, права на повторне звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Г.Л. Карпушин

Ю.В. Дряниця