Справа № 159/8539/24
Провадження № 2/159/419/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В. О.,

за участі секретаря судового засідання Посполітак Г. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання прав власності на частку у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на частку даного житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16 листопада 1969 року.

За час шлюбу позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений житловий будинок в установленому законом порядку зареєстровано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилася спадщина, яку в установленому законом порядку прийняв його син, відповідач ОСОБА_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2011 року за відповідачем визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька. Відповідач зареєстрував речове право на 1/2 частку житлового будинку.

За позивачем ОСОБА_1 та її померлим чоловіком ОСОБА_3 рахувалося по 1/2 частці спірного житлового будинку. Право власності на нерухоме майно подружжям в установленому законом порядку оформлено не було.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 23 грудня 2024 року.

20 січня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В підготовче засідання сторони та їх представники не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у даній справі є 26 лютого2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 виданого Гредьківською сільською радою Ковельського району Волинської області 02.12.1969 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 16 листопада 1969 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу дружині присвоїли прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2009 року виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії витягу з рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 22 лютого 1974 року, №41, копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 02 квітня 1974 року, копії акту про винос в натуру меж земельної ділянки від 02 квітня 1974 року ОСОБА_3 було надано земельну ділянку на праві безстрокового користування для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно з копією проекту забудови земельної ділянки індивідуальним жилим будинком по АДРЕСА_1 , затвердженого головним архітектором м. Ковель 22.02.1974, забудовником зазначеної вище земельної ділянки був ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом. Відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Позивач ОСОБА_1 подала заяву про видачу їй свідоцтва про право власності на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , як пережившому подружжю.

Копією рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 19 серпня 2011 року (справа №2/0306/1039/11) стверджується, що за ОСОБА_2 визнано право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною усіх господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ковель, Волинської області.

Копією витяга про державну реєстрацію прав виданого Комунальним підприємством «Волинське бюро технічної інвентаризації» від 18.11.2011, №32098592 підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрував право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області 19.08.2010 та зареєстрованого за №3-815 відповідач ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 земельну ділянку площею 587 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1 та передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :10:048:0014.

Позивач не може отримати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, чоловіка ОСОБА_3 , через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно подружжя.

Судом встановлено, що позивач заявила про свій намір отримати свідоцтво про право власності, оскільки подала нотаріусу відповідну заяву.

Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачем ОСОБА_1 станом на 22 листопада 2024 року виготовлений.

17 грудня 2024 року державний нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна подружжю.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За змістом статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 року в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, за змістом вищезазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Режим спільної сумісної власності для майна, придбаного подружжям за час шлюбу, встановлює і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було укладено договору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

У матеріалах справи відсутні дані щодо письмових домовленостей співвласників про визначення часток, а тому суд дійшов висновку про рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд переконався, що подружжя правомірно набуло право власності на спірний житловий будинок.

Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як другого з подружжя, права на це нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.70 Закону України «Про нотаріат» та п. 2.2 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на власності не може бути видано у разі відсутності у подружжя правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За таких обставин право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Відповідно до положень матеріального та процесуального закону, змісту позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір залишити за позивачем, відповідно до її письмової заяви.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 200, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, ст.1216-1222, 1258, 1268 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинка з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , як на частку у спільному майні подружжя.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 26.02.2025.

Головуючий: В.О.Лесик