ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20289/24

Провадження № 22-ц/820/605/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/20289/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Бейликом Артуром Баніаміновичем, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року у складі судді Продана Б.Г. про відмову в стягненні витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 128 757 грн. 39 коп., з яких заборгованість за договором позики 124 473 грн. 60 коп., 3% річних 943 грн. 93 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1 287 грн. 57 коп.

29 жовтня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Бейлик М.Б. подав клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 124 473 грн. 60 коп. у зв`язку з повним відшкодуванням відповідачем основної заборгованості за договором позики.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року прийнято дану відмову представника позивача та в цій частині закрито провадження в справі.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних на суму 943 грн. 93 коп. та інфляційні втрати на суму 1 287 грн. 57 коп., а також судовий збір в розмірі 1 287 грн. 60 коп.

Тому, 20 грудня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Бейлик А.Б. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою просив поновити строк на подання доказів витрат на правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначав, що під час розгляду в суді першої інстанції справи № 686/20289/24 позивач здійснив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 20 000 грн.

Щодо строку подання доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача вказував, що про подання відповідних доказів у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач заявив безпосередньо у позовній заяві.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання щодо розподілу понесених витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішення суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бейлика М.Б., подав апеляційну скаргу, вважає його необґрунтованим, посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так представник апелянта вказує, що строк для подання доказів про понесення апелянтом витрат на професійну правничу допомогу дотримані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України та були заявлені безпосередньо у позовній заяві.

Також зазначає, що рішення по суті у цій справі було ухвалено судом першої інстанції 10 грудня 2024 року заочно, тобто апелянт не був присутній під час оголошення вступної та резолютивної частини, а отже, йому не було відомо станом на 10 грудня 2024 року про те, що рішення прийнято.

Звертають увагу, що висновки суду першої інстанції про те, що апелянту було відомо, що 10 грудня 2024 року мав відбутися розгляд справи є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не міг точно знати чи було прийнято рішення у дані справі, тим більше не міг знати про результати розгляду справи до того часу, поки не отримав рішення суду та не ознайомився з ним. У зв`язку з цим вважають, що суд дійшов невірного висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку подання доказів надання правничої допомоги , оскільки такі поважні причини були.

Крім того, представник посилається, що копію такого рішення він отримав тільки 12 грудня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». У зв`язку з цим вважає, що наявні обґрунтовані підстави для поновлення строку на подання до суду доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом цієї справи в суді першої інстанції, оскільки причини пропуску такого строку є поважними та незалежними від апелянта. Відтак, апелянт та його представник стверджують, що дана заява подана у межах п`ятиденного строку, з моменту ознайомлення позивача із змістом рішення.

Таким чином ОСОБА_1 та його представник адвокат Бейликк М.Б., просять скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року та ухвалити нове рішення яким задоволити апеляційні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення заяви без розгляду.

Так судом встановлено, що 23 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бейлика М.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики, 3% річних та інфляційні втрати.

В позові представником позивача було зазначено, що позивач планує понести витрати на професійну правничу допомогу при розгляді даної справи в суді першої інстанції орієнтовно в сумі 20000 грн. Докази понесення таких витрат будуть подані в строки вказані судом або передбачені ст. 141 ЦПК України.

Справа до розгляду призначалась неодноразово і 30 жовтня 2024 року розгляд справи було відкладено на 10 грудня 2024 року.

Представник позивача адвокат Бейлик М.Б. подав суду заяву, в якій вказав, що просить розгляд даної справи, призначеної на 10 грудня 2024 року, проводити без участі позивача та його представника.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 943,93 грн. та інфляційні втрати в сумі 1287,57 грн.

17.12.2024 представник позивача адвокат Бейлик А.Б. поштою подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою просить поновити строк на подання доказів витрат на правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення у справі № 686/20289/24, стягнути на користь позивача з ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що під час розгляду в суді першої інстанції справи № 686/20289/24 позивач здійснив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 20 000 грн.

Також представник позивача вказав, що про подання відповідних доказів у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач заявив безпосередньо у позовній заяві. Рішення по суті у цій справі було ухвалено 10.12.2024 заочно, тобто позивач не був присутній під час оголошення вступної та резолютивної частини, отже, йому не було відомо станом на 10.12.2024 року про те, що рішення прийнято. Копію такого рішення представник позивача отримав тільки 12.12.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». Через це вважає, що наявні обґрунтовані підстави для поновлення позивачу строку на подання до суду доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом цієї справи в суді першої інстанції, оскільки причини пропуску такого строку є поважними та незалежними від позивача. Відтак, ця заява подається у межах п`ятиденного строку (17.12.2024 року), з моменту ознайомлення позивача із змістом рішення (13.12.2024 року).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення було відмовлено з підстав пропуску строку, передбаченого ст.. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19, від 01 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, за змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України цей строк є процесуальним.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 27 березня 2023 року у справі №756/820/20.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

За змістом наведених процесуальних норм суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у разі його пропуску з поважних причин.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. І заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Отже, згідно з положеннями статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення представник позивача послався, що позивач не був присутній при ухваленні судового рішення, йому не було відомо, що станом на 10.12.2024 року про ухвалення судом рішення, в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» дане рішення надійшло 12.12.2024 року о 19.32, а тому початком строку подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є 13.12.2024 року.

Однак за змістом норм ст. 141 ЦПК докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому в даній нормі відсутні посилання про обчислення строку з дня отримання стороною судового рішення.

За матеріалами справи позивач та його представник були повідомлені про розгляд справи 10.12.2024 року, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

При цьому як в заяві зазначив сам представник в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» дане рішення надійшло 12.12.2024 року о 19.32., а тому на думку колегії суддів він мав можливість в п`ятиденний строк до 16 грудня 2024 року включно (останній день 15 грудня 2024 року був вихідним днем) подати суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, однак поважних причин неможливості надання таких доказів в період з 13 по 16 грудня 2024 року суду не надав, а заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами подано 17 грудня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Враховуючи наведене, у зв`язку із відсутністю підстав для поновлення представнику позивача строку для подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів дійшла висновку вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

Однак суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні заяви саме з підстав пропуску її строку на її подання, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви представника позивача адвокат Бейлик А.Б. про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги з посилання на ті ж доводи, що і в заяві про ухвалення додаткового рішення слід відхилити з підстав, вказаних в мотивувальній частині постанови, а саме, з тих підстав, що нормами ст. 141 ЦПК передбачено подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду і в даній нормі відсутні посилання про обчислення строку з дня отримання стороною судового рішення.

При цьому колегія суддів констатує, що представник позивача був обізнаний про судовий розгляд справи 10 грудня 2024 року, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а тому мав можливість з цього дня подати суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу в справі і не навів причин неможливості подання таких доказів як до ухвалення судового рішення, так і протягом 5 днів після його проголошення, в тому числі з моменту отримання рішення 13 грудня 2024 року в період до 16 грудня 2024 року останнього дня строку подання доказів.

Посилання на правові висновки Верховного Суду в справі № 156/4766/21 при стягненні витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, колегія судді не приймає до уваги, так як вказана апелянтом цивільна справа в касаційній інстанції була розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (Ухвала від 19.02.2024 року).

Що стосується даної цивільної справи № 686/20289/20, то суд призначив розгляд справи з повідомленням учасників справи, представник позивача належним чином був повідомлений про розгляд справи, отримав судове рішення 12 грудня 2024 року, а тому обставини в даній справі відмінні від обставин справи № 156/4766/21.

Також суд колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на правові висновки в постанові Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 року в справі № 922/4736/23, так як висновки апеляційної інстанції в господарській юрисдикції не є обов`язковими для апеляційної інстанції цивільної юрисдикції.

Крім того колегія суддів звертає увагу і на дотримання прав відповідача при вирішенні питання строків подання відповідних заяв учасників справи, який теж має відповідні права та сподівання щодо неупередженості та законності судових рішень.

Керуючись ст.ст. 126, 141, 374, 377, 382, 384, 389 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Бейликом Артуром Баніаміновичем, задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Бейлику Артуру Баніаміновичу в поновленні строку на подання доказів витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Бейликом Артуром Баніаміновичем, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова