ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3962/24 Номер провадження 22-ц/814/913/25Головуючий у 1-й інстанції Морозовська О.А. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 102575, виданим 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» в зв`язку з заборгованістю, виконання якого здійснює приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., реєстраційний номер виконавчого провадження: 66285195.

В обґрунтування заяви зазначав, що 28.10.2024 він дізнався про перебування на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого напису нотаріуса про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» заборгованості.

Зазначав, що має намір подати до суду у строки визначені ч. 4 ст. 152 ЦПК України позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на існування реальної необхідності у забезпечені майбутнього позову, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, оскільки такий захід забезпечення позову є адекватним і необхідним, а його невжиття може істотно ускладнити та унеможливити поновлення його порушених прав за захистом яких збирається звертатись до суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику з підстав невідповідності, поданої заяви вимогам ст. 151 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса.

Зазначає, що суд помилково дійшов до висновку про неналежне обгрунтування поданої заяви, оскільки наразі фактично існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №102575 може призвести до небажаних наслідків таких як зняття особистих коштів з відкритих рахунків та електронних гаманців, що істотно ускладнить повернення безпідставно списаних коштів чи унеможливить відновлення порушеного права позивача.

Стверджує, що районний суд при винесенні даної ухвали вдався до надмірного формалізму.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 102575, виданим 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» в зв`язку з заборгованістю, виконання якого здійснює приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., реєстраційний номер виконавчого провадження: 66285195.

Повертаючи заяву заявнику, районний суд дійшов до висновку, що заявник належним чином не обґрунтовує необхідність забезпечення позову у виді зупинення стягнення за виконавчим написом, який позбавляє суд можливості зробити висновок про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також, зазначив, що у зв`язку з тим, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, вважав, що така заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наведеного колегія суддів вбачає, що в заяві про забезпечення позову заявником наведено достатньо обґрунтовані підстави вважати, що в разі задоволення позовної заяви, поданої в майбутньому, існує реальна загроза невиконання рішення суду або утруднення його виконання.

Так, як прослідковується з постанови про арешт коштів боржника від 24.05.2024 у виконавчому провадженні ВП №66285195 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманця, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 45990 грн. (а.с. 9).

Заявник, звертаючись із вказаною заявою про забезпечення позову, зазначав про свою не згоду із пред`явленою йому заборгованістю, заперечував існування її як такої та висловив намір у строки передбачені ч. 4 ст. 152 ЦПК України подати позов до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відкрито провадження у справі.

Європейський суд з прав людини нагадує, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, визначених у Конвенції, у якій би формі вони не забезпечувались у національному правовому полі.

Сфера зобов`язань Договірних держав за цією статтею коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає ст. 13, має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (Кудла проти Польщі, N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (див., крім іншого, Міфсуд проти Франції [GC], N 57220/00, ECHR 2002-VIII) (Рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», заява N 11901/02 Страсбург).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі (Дорани проти Ірландії) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, заявником, заявлені вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на виконання якого в даний час здійснюється примусове стягнення з боржника коштів.

Тобто зупинення ймовірно (в разі задоволення позову) безпідставного стягнення буде дієвим засобом гарантій позивача, що у разі задоволення його позовної заяви, рішення суду, яке набере законної сили буде виконано.

Такий вид забезпечення призведе лише до паузи у стягненні та не порушить будь-яких прав відповідача, оскільки він не впливає на його матеріальний стан, не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, а відповідачу не буде завдано будь-яких збитків.

Отже, враховуючи, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено арешт майна боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня2021 року в справі № 910/10374/17

При цьому, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Що стосується відсутності в заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для відмови у забезпеченні позову, повернення заяви або скасування оскаржених судових рішень, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21 (ЄДРСРУ № 108086729).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.153, 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 102575, виданим 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн Фінанс» в зв`язку із заборгованістю, виконання якого здійснює приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В., реєстраційний номер виконавчого провадження: 66285195.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: Т. В. Одринська

В.П. Пікуль