Справа № 444/1408/24 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р. Й.
Провадження № 22-ц/811/3145/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю відповідальністю "Коллект Центр" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому просить:

1) стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за Кредитним договором № 948 від 07.04.2021 у розмірі: 52627,00 грн;

2) стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн;

3) стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 07 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 948 «Стандартний». Згідно п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5 200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1- 12. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал»право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №948 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: ОСОБА_1 .У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі, за Договором про надання фінансових послуг №948 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є ОСОБА_1 .

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує умови договору, не погашає заборгованість за договором, чим порушує права та інтереси позивача. З огляду на зазначене, просили позов задовольнити.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року позов задоволено. Вирішено:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за Кредитним договором № 948 від 07.04.2021 у розмірі: 52 627,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , скерувавши в жовтні 2024 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій міститься прохання скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також просить стягнути з позивача на користь відповідача 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні неправильно та неповно дослідив докази, надав недостатню правову оцінку обставинам, які мають значення для справи, частині доказів взагалі не надано оцінки та не досліджено, а також неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи і, як наслідок, ухвалення ним незаконного та необгрунтованого рішення.

Зазначає, що насамперед, необхідно звернути увагу є те, що в реквізитах договору про надання фінансових послуг № 948 від 07 квітня 2021 року вказана не існуюча вулиця реєстрації відповідачки, тобто вказана не вірна та неіснуюча адреса реєстрації останньої: АДРЕСА_1 . Вірним місцем реєстрації відповідача є:

АДРЕСА_1 , не існує, змін назв не відбувалось, що вказує на неукладання кредитного договору відповідачем, а відтак і про непроходження ідентифікації для отримання разового пароля в порушення норм матеріального права. Таку ж помилку позивач допустив і в позовній заяві. На думку заявника, зазначення невірних адрес підтверджує не проведення позикодавцем ідентифікації позичальника та порушення норм матеріального права.

Крім того, всупереч вимогам статті 23 Закону України «Про платіжні послуги», товариством (позикодавцем) не було здійснено ідентифікацію клієнта (позичальника). Позивачем не надано копій документа, що посвічує особу відповідача як підтвердження, що дані документи надавались для здійснення ідентифікації та дана ідентифікація проводилась. В матеріалах справи відсутні будь-які документи про проведення ідентифікації.

Саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача.

Також, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначена невірна сума заборгованості за відсотками у розмірі 47 427 грн, така, відповідно до розрахунку, наданого позивачем становить 36 296 грн.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що судом не встановлено чи надавався даний кредит шляхом перерахування грошових коштів відповідачу, оскільки будь яких умов чи домовленостей у відповідача про перерахування на його рахунок коштів третіми особами не було, та не має, умови Договору, матеріали справи таких умов також не містять.

Звертає увагу, що Договір разом з додатками навіть не містить реквізитів для перерахування коштів відповідачу, або розрахункового рахунка, або номера картки. Крім того, з наданого до суду даного документа (довідки) слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданому позивачем Договорі про надання фінансових послуг відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором.

Довідка від 23 лютого 2024 року ТОВ Фінансової компанії «Вей Фо Пей», яка не є стороною Договору, також, на думку заявника, не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі про інформаційну взаємодію та приймання платежів між товариствами. Таким чином, докази виконання умов наданого Договору позивачем щодо перерахування коштів кредитодавцем відсутні, а тому вимога на стягнення коштів є повністю безпідставною та необгрунтованою.

В поданій апеляційній скарзі, заявник також зазначає, що належним доказом на підтвердження факту перерахування коштів є банківська виписка, яка містить відомості про рух коштів на рахунку. Однак, банківська виписка, меморіальний ордер, платіжне доручення в підтвердження надіслання коштів відповідачу позикодавцем в матеріалах справи відсутні.

Резюмуючи вищенаведене, заявник вважає, що позивачем не надано суду доказів укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин викладених в позові.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 13 000 грн зазначає, що суд не дослідив та не надав належної оцінки, що зазначена сума витрат на правову допомогу надмірно завищена та необгрунтована, не співмірна із розміром наданих послуг та аналогічних цін на ринку послуг.

Так, в оскаржуваному рішенні не враховано та не досліджено, що предметом підприємницької діяльності ТОВ «Коллект Центр» є стягнення заборгованості в судовому порядку із боржників (Діяльність: 64.19 Інші види грошового посередництва). Фактично дане товариство масово подає позовні заяви до суду з метою стягнення заборгованості і за загальнодоступними статистичними даними по кілька сотень позовних заяв на місяць від одного працівника. Про масовість свідчать і показники в реєстрі.

Для досягнення великої кількості подання позовних заяв в шаблон позовної заяви додаються лише прізвище боржника і сума заборгованості, а в іншій частині описової, обгрунтувальної та прохальної частини текст залишається незмінним (адже норми статей в законах та кодексах в даному вузьконаправленому напрямку щодня або щомісяця не змінюються).

Таким чином, додання прізвища та суми боргу в шаблон позовної заяви великих зусиль не створює і ніяким чином не коштує 13 000 (тринадцять тисяч) гривень. Деталізації наданих послуг позивачем не наведено, представлення інтересів у суді фізично не здійснюється, подана заява про розгляд без присутності, інших послуг не надано у зв`язку з нездійснненням таких послуг.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, матеріальний стан сторони з якої стягуються такі витрати. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Детальний опис наданих послуг із деталізацією цих послуг позивачем не надано, справа «звичайна» та не складна і взагалі не потребує значних витрат часу. Обсяг витрат часу та розміру наданих послуг адвокатом Позивача очевидно мінімальний так як подано клопотання про проведення розгляду за відсутності Позивача.

Просить звернути увагу на те, що сума кредиту зазначена в договорі 5 200 гривень, а розмір послуг на правову допомогу позивач просить в 13 000, що більше ніж в два рази. Відповідачем є безробітна жінка та мати двох малолітніх дітей, яка майже рік як втратила чоловіка і фактично годувальника в сім`ї, із проживанням у населеному пункті із невеликою кількістю людей і відповідно з відсутніми робочими місцями.

Враховуючи принципи справедливості та верховенства права, співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до статті 137 ЦПК України, достеменним вбачається той факт, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн не є підтвердженими документально, не обґрунтовані, не відповідають ринковим цінам в аналогічних послугах, не співмірні із сумою стягнення за Договором (5200 грн) та такі, що не відповідають критеріям розумності.

20 грудня 2024 року зареєстровано відзив товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року, у якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення без змін. Відзив обгрунтовано законністю рішення суду першої інстанції.

27 грудня 2024 року зареєстровано відповідь представника ОСОБА_1 - Бешлега Андрія Васильовича, на відзив товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" .

На думку сторони відповідача, в наданому відзиві позивачем не спростовано жодного із наданих заперечень в апеляційній скарзі та не надано будь яких доказів на підтвердження позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що 07 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг №948 «Стандартний», що видно з його копії (а.с. 6-8).

Згідно п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5 200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до пп. 1.4.1., 1.4.2. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

Відповідно до п. 1.10. договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 728 грн. Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з позичальника у разі, якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначений у договорі. Крім того, товариство має право не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 200 грн.

Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» (а.с.9), згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 07 квітня 2021 року здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 5 200 грн.

Згідно п. п. 1.5., 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Згідно п. 4.4. договору підписуючи цей договір із застосуванням процедури підпису, зазначеної у п. 4. 3. цього договору, сторони усвідомлюють та підтверджують, що відповідно до ст. 639 та ст. 1055 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) цей договір укладений сторонами у письмовій формі з дотриманням всіх вимог діючого законодавства України щодо процедури укладення та підписання договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.

Інформація щодо порядку укладення договору та дані щодо позичальника містяться в Інформації щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій (копія додається)

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша стаття 1048 ЦК України).

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Абзац 2 частинии другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №948 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 948 від 07 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник яким є: ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача.

У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/19199/21 ).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

У розрізі викладеного, ураховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Колегія суддів встановила, що 01 грудня 2021 року було відступлено (продаж) право вимоги первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» - Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", в тому числі і за Договором про надання фінансових послуг № 948 від 07 квітня 2021 року - 01 грудня 2021 року.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансових послуг № 948 від 07 квітня 2021 року убачається, що з 07 квітня 2021 року по 30 листопада 2021 року загальна сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 складає 41 496 грн, з яких 5 200 грн тіло кретиту; 36 296 грн заборгованість за відсотками, що і підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ "Коллект Центр", ( а.с. 9 зворот -11).

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором первісний кредитор виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

З урахуванням принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 52 627,00 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 200,00 грн.; - заборгованість за відсотками 47 427,00 грн.

Однак, з наданого позивачем розрахунку, долученого до матеріалів справи убачається, що сума заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за відсотками становить 36 296 грн, а не 47 427 грн, яку стягнув суд першої інстанції.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши, що банк належно виконав свої зобов`язання, а боржник не виконує свої зобов`язання, колегія суддів вважає, що з моменту укладення договору ОСОБА_1 використано, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 41 496 грн: з яких 5 200 грн. (тіло кредиту), 36 296 грн - заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за відсотками, що і підлягає стягненню з відповідачки.

Колегія суддів вважає, що між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, на підставі якого ОСОБА_1 отримала можливість користуватися кредитними коштами.

Разом з тим, сторона відповідача за час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не надали відомостей, що свідчать про погашення відповідачкою вищевказаної заборгованості та про причини несвоєчасного погашення такої у добровільному порядку.

Відтак, встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договором, а відповідачка, отримавши кредитні кошти, не повернула їх у встановлений договором строк, місцевий суд дійшов до вірного висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, про те, не в рахував, що у відповідності до розрахунку, наданого позивачем сума заборгованості за відсотками становить 36 296 грн, а не 47 427 грн 00 коп., відтак прийшов до помилкового висновку, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів, приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, відтак таку слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості з 52 627 грн. до 41 496 грн.: з яких 5 200 грн (тіло кредиту), 36 296 грн - заборгованість за відсотками.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, які заявник просить стягнути в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів, вважає, що хоча апеляційна скарга і задоволена частково, а розподіл судових витрат має здійснюватися пропорційно до задоволених судом вимог, однак, врахувавши виконану адвокатом роботу (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, з товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1 000 (одна тисяча ) грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків апеляційного суду про зміну судового рішення, з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" підлягають стягненню 2 387 грн 27 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 10 249 (десять тисяч двісті сорок дев`ять) грн 20 коп. понесених витрат на правову допомогу.

У зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги з товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 961 грн (дев`ятсот шістдесят одна) грн 08 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 1 000 (одна тисяча ) грн витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрат на правничу допомогу змінити.

Викласти абзаци перший - четвертий резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (код , місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Кредитним договором №948 від 07 квітня 2021 року у розмірі 41 496 грн 00 коп. (сорок одна тисяча чотириста дев`яносто шість грн 00 коп.): з яких 5 200 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 36 296 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 2 387 грн 27 коп. (дві тисячі триста вісімдесят сім грн 27 коп.) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 249 (десять тисяч двісті сорок дев`ять) грн 20 коп.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 961 грн 08 коп. (дев`ятсот шістдесят одна грн 08 коп.) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 1 000 грн 00 коп. (одна тисяча грн 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич