РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1999/24

Провадження №2/568/117/25

04 березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Ковальчук Н.В.

розглянувши в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування, а саме: право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Спадщину після смерті чоловіка вона своєчасно прийняла, шляхом звернення до приватного нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу та видано Свідоцтво про право на спадщину. Проте, нотаріально оформити свої спадкові права на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , вона не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Відтак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вказаний будинок, тому змушена звернутись до суду за захистом свого права.

Ухвалою від 10.12.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 14.01.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою від 04.02.2025 р. судове засідання відкладено.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача Крупецької сільської ради не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне.

09.05.1985 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ) Березинівською сільською радою Червоноармійського району Рівненської області зареєстровано шлюб, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 09.05.1985 р. (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що в книзі реєстрацій актів про смерть Козинською сяльською радою Дубенського району Рівненської області зроблено запис №34 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 08.04.2024 р. (а.с. 5).

11.09.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

За заявою спадкоємця ОСОБА_1 (позивачка у справі), після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Коник Б.М. заведено спадкову справу №72958593 від 11.09.2024 р. та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 №1520 від 22.10.2024 р. на земельну ділянку площею 1,8470 га, на території Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області (а.с. 7, 8).

27.11.2024 р. приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємнем не надано документів, що підтверджують право власності на житловий будинок (а.с. 14).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса № 17/01-16 від 24.01.2025 р. єдиним спадкоємцем за законом, який приняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є дружина спадкодавця ОСОБА_1 (а.с. 29).

Відповідно до довідки Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 11.02.2025 р. ОСОБА_2 був зареєстрований один, за адресою: АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З виписки з погосподарської книги №1769/05-30/24 р. вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі № 1, АДРЕСА_1 значиться домоволодіння, яке належало ОСОБА_2 , збудоване у 1965 р. (а.с. 9).

З технічного паспорту на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що будинок побудований у 1965 р., загальна площа 81,7 кв.м. (а.с. 10-12), інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами станом на 29.10.2024 р. становить 280411 грн. (а.с. 13).

Звертаючись в суд з цим позовом, позивач вказує, що вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не отримала через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Позивачка не має іншого способу, крім судового, отримати правоустановлюючи документи на спадковий будинок.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок або споруду та з`ясовувати питання коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав не залежно від державної реєстрації будинковолодіння.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13; постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св18); постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі №640/21456/18 (провадження №61-18157/19).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались, як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, технічним паспортом на будівлю, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок, сплатою податків, реєстрацією тощо.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

З технічного паспорту/матеріалів справи вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного будинку є ОСОБА_2 , будинок побудовано в 1965 р. Самовільно зведені будівлі та споруди - відсутні.

Реєстрація будинку проведена у погосподарській книзі Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, що підтверджено випискою №1769/05-30/24 від 02.09.2024 р.

Таким чином, здійснення запису у погосподарській книзі Козицької сільської ради щодо будинковолодіння: АДРЕСА_1 та наявний технічний паспорт на цей будинок, виконаний уповноваженим на це органом, визнавались владою як акти, що підтверджують право приватної власності.

Отже, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_2 , увійшов до складу спадщини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2020 року у справі № 456/2628/17 (провадження № 61-5524св19) зроблено висновок, що «аналіз статті 1268 та книги 6 ЦК України свідчить, що спадковому праву характерний принцип універсальності спадкового правонаступництва, який проявляється у тому, що на стадії прийняття спадщини вона розглядається як єдине ціле, незалежно від підстави спадкування. Тобто особа реалізує свої права як спадкоємця, приймаючи спадщину, незалежно від підстави спадкування (за законом чи за заповітом). За своєю сутністю прийняття спадщини - це односторонній правочин, який спрямований на набуття спадкового майна (спадщини)».

Враховуючи вимоги п. 3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким передбачено, що спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись.

Враховуючи те, що померлому ОСОБА_2 за життя на праві власності належав житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується належними правовстановлючими документами, тому є підстави для визнання права власності на житловий будинок за спадкоємцями.

Відповідно до матеріалів спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу, спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом. Проте, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси, позивач позбавлений можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Козинська сільська рада Дубенського району Рівненської області (місцезнаходження 35523, Рівненська обл., Дубенський р-н., с.Козин, вул.Берестецька, 145, )

Повний текст виготовлено 04.03.2025 р.

Суддя А.О. Сільман