Провадження № 2/359/840/2025
05 березня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -
05 вересня 2024 року представник позивача адвокат Синюк С.Л. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 131 938,42 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн., судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 6000,00 грн.
Згідно витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, створену відповідно вимог ст. 55 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за полісом № EP205333182. Відповідно зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., франшиза - 1300,00 грн.
ПрАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» намагалося здійснити досудове врегулювання спору та звернулося до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування.
Розглянувши дану заяву, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 128 700,00 грн., які перераховані на рахунок позивача.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» грошові кошти в розмірі 131 938,42 грн., як різницю між сплаченим позивачем страховим відшкодуванням (260 638,42 грн.) та сплаченою компенсаціє, здійсненою ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (128 700,00 грн.).
Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Відповідач своїм процесуальним правом подачі відзиву на позов, заяв чи клопотань до суду не скористався.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи представник позивача направив заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом вимог ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, суд прийшов переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за №2 передбачено, що відповідно вимог ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 20 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено договір «Граве КАСКО» №101061363 добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 38).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с. 39).
З постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року вбачається, що 07 вересня 2021 року о 19 год. 40 хв. на ПСО м. Київ, Р03 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 на перехресті с. Дударків при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення, після чого автомобіль «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем «Ford», який стояв на перехресті. Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріалами збитками, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем водієм ОСОБА_1 (а.с. 15-16). Вказане судове рішення набрало законної сили.
Відповідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно звіту №8884 від 19 вересня 2021 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 складає 181705,37 грн. (а.с. 25-27).
Відповідно ремонтної калькуляції №8884 від 13 вересня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_1 становила 275002,52 грн. (а.с. 29-31).
20 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 18).
За змістом страхового акту №11.98005754.3/KOS від 21 вересня 2021 року вбачається, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком. (а.с. 25).
З витягу, здійсненого з єдиної централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», поліс №ЕР205333182.
ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснило на користь позивача за полісом №ЕР205333182 виплату страхового відшкодування в розмірі 128700,00 грн..
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, iншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У статті 1 Закону України «Про страхування» вказано, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язує-ться сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.
Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора : до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Як зазначив Верховний Суд України (судові палати у цивільних та господарських справах) в постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, за змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як особи, яка керувала наземним транспортним засобом марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 під час дорожньо транспортної пригоди, була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», поліс №ЕР205333182, в порядку передбаченому ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач отримав від ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування в розмірі 128700,00 грн.
У зв`язку з тим, що страхового відшкодування, виплаченого ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», недостатньо для повного відшкодування заподіяної шкоди, позивач звернувся з вимогою до винної особи на суму заподіяної шкоди, що не відшкодована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», в розмірі 131 938,42 грн..
Відтак, позовні вимоги в цій частині, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору суд приходить наступного висновку.
Встановлено, що 22 липня 2024 року між ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» та Адвокатське бюро «Синюк та Партнери» укладено договір про надання правової допомоги №27, відповідно якогопозивач доручив, а Адвокатське бюро «Синюк та Партнери» взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 69-73).
З детального опису робіт (наданих послуг) від 07 жовтня 2024 року до договору про надання правової допомоги №27 від 22 липня 2024 року вбачається, що адвокат Синюк С.Л. надав, а ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» прийняло правову допомогу у вигляді консультації, підготовчих дій, а також підготовки та подання позовної заяви, загальною вартістю 2395,00 грн. (а.с. 77,84).
Згідно платіжної інструкції №1057 від 07 жовтня 2024 року ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» сплатило Адвокатському бюро «Синюк та Партнери» 110395,00 грн. за юридичні послуги (а.с. 85).
Відповідно платіжної інструкції №896 від 04 вересня 2024 року позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 44).
У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встанов-люється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При цьому, суд враховує, що надання позивачу правничої допомоги адвокатом зводилося до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.
Стороною позивача заявлено, що ними понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2395,00 грн.
Від сторони відповідача не надходили заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу чи зменшення їх розміру.
Таким чином, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» в сумі 2395,00 грн.
Відповідно ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 10-13, 76-83, 133, 137, 141, 223, 258, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» відшкодування страхових виплат в розмірі 131 938 (сто тридцять одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) гривень 42 (сорок дві) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок та 2 395 (дві тисячі триста дев`яносто п`ять ) 00 (нуль) копійок судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , останнє відомо місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 , відомості про паспорт відсутні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 05 березня 2025 року.
Суддя Л.В. Яковлєва