ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1507/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Заставенко М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якій просила стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на її користь вартість недоплаченого майнового збитку, завданого внаслідок ДТП у розмірі 31 271,22 грн та з ОСОБА_2 відшкодування вартості відновлювального ремонту - 7 205,55 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 20.10.2023 о 15-35 год. керуючи автомобілем «МАН», рухаючись по вул. Зарічній у м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем «Фольцваген», власником якого є ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2024 у справі № 753/20051/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано ОСОБА_2 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило сплату страхового відшкодування ОСОБА_1 згідно страхового акту № ЦВ/23/5975 за Договором страхування № 216991708 від 23.09.2023 у розмірі 10 178,88 грн. Згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 876/12-23 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 48 655,65 грн., із них вартість матеріального збитку складає 41 450,10 грн. Враховуючи наведено з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром матеріального збитку і сплаченим страховим відшкодуванням та франшиза - 31 273,22 грн., а з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між розміром вартості відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку - 7 205,55 грн.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 31.07.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10.09.2024 до суду від представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимоги посилаючись на наступне. 23.10.2023 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП звернувся власник автомобіля «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 . На виконання вимог чинного законодавства страховою компанією було направлено свого представника для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого було складено відповідний протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджених деталей т а необхідних ремонтних робіт для відновлення даного КТЗ. Даний протокол огляду підписано позивачем без жодних правок чи зауважень, що свідчить про узгодження ним із страховиком переліку пошкоджень. На основі зазначеного протоколу та інших матеріалів огляду КТЗ було виконано Звіт про вартість матеріального збитку завданого транспортному засобу «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , за № цв/23/5975 від 09.02.2024, відповідно до якого було встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля становить 21 511,70 грн. без урахування ПДВ. Оскільки ОСОБА_1 у заяві від 27.12.2023 про страхове відшкодування просила здійснити виплату відшкодування на її особистий банківський рахунок, а також враховуючи те, що позивачем у ході досудового врегулювання спору не надано жодного доказу, що підтверджує факт оплати проведення ремонту, то ДТВ СК «Альфа-гарант» було зменшено розмір відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Окрім того, умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216991708 передбачено франшизу у розмірі 1 600,00 грн. страховою компанією було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 19 911,70 грн. Таким чином, з боку страхової компанії були виконані всі обов`язки страховика, а розмір матеріального збитку на відповідно страхового відшкодування було визначено з додержанням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У наданому позивачем Звіті, який було проведено не на дату ДТП, а через місяць, розмір матеріальної шкоди зазначений з урахуванням ПДВ, однак позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує факт оплати проведеного ремонту, а тому розмір відшкодування повинно бути зменшено на суму податку на додану вартість та франшизи. Навіть при тому факті, що Звіт, наданий позивачем вважати належним доказом, то сума, яка б мав позивач стягнути зі страховика становила би 18 410,00 грн, де 39 921,65 грн - вартість матеріальної шкоди за вирахуванням ПДВ згідно Звіту, зробленого на замовлення позивача; 1 600,00 грн - франшиза, 19 911,70 грн - розмір виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, вважає, що позовні вимоги не доведені і не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді за адресою реєстрації місця проживання, однак конверт з позовною заявою та ухвалою суду повернувся без вручення одержувачу за закінченням терміну зберігання.

Таким чином відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Судом встановлено, що 20.10.2023 о 15-35 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «МАН», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Зарічній у м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2024 у справі №753/20051/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2024.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «МАН», державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до поліса № 216991708 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн, франшиза - 1 600,00 грн.

Згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 876/12-23 від 25.12.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ складає 48 655,65 грн., без урахування ПДВ 39 921,65 грн, із них вартість матеріального збитку складає 41 450,10 грн.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № цв/23/5975 від 09.02.2024, складеного на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», вартість матеріального збитку завданого власнику майна «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2020 року випуску, внаслідок ДТП складає 21 511,70 грн без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

16.02.2024 страхове відшкодування у розмірі 19 911,70 грн було сплачено позивачу, даний факт підтверджується копією платіжної інструкції від 16.02.2024 та роздруківки з інтернет-банкінгу позивача.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи висновки автотоварознавчих досліджень, судом встановлено, що оцінювачами визначено одні і ті ж самі пошкодження транспортного засобу «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Разом з тим, у висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 876/12-23 від 25.12.2023, виконаному на замовлення позивача, вбачається значно ширший перелік ремонтних робіт, до яких включені роботи на правій стороні автомобіля, в той час як пошкоджено було задню ліву частину автомобіля, будь-яких пошкоджень правої частини автомобіля не було зазначено у Актах огляду.

У Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № цв/23/5975 від 09.02.2024, виконаному на замовлення страхової компанії, зазначені ремонтні роботи лише щодо пошкодженої частини автомобіля.

Разом з тим, із даних схеми місця ДТП, убачається, що в ній зафіксовано такі пошкодження транспортного засобу позивачки: задній бампер, заднє ліве крило, задній лівий стоп. Аналогічні пошкодження зафіксовані і в актах технічного огляду КТЗ.

Таким чином, вказані вище документи не містять відомостей щодо наявності будь яких пошкоджень правої частини автомобіля внаслідок ДТП, що мала місце 20.10.2023.

Включення ремонтних робіт, таких як підкрилок з права зняти/встановити (колесо демонтовано); облицюв колісн арки з зш права зняти/встановити, роботи з паливним баком та інші, у висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 876/12-23 від 25.12.2023 не обгрунтовано

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Перевіряючи доводи позивача в частині позовних вимог про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на її користь вартість недоплаченого майнового збитку, завданого внаслідок ДТП у розмірі 31 271,22 грн зазначає про таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За частиною 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до пункту 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).

Згідно підпункту "н" пункту 4.4 Методики у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначаються відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Оскільки у висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 876/12-23 від 25.12.2023, виконаному на замовлення позивача, не обгрунтовано необхідності проведення ремонтних робіт правої частини автомобіля, тому суд вважає, що цей звіт не є належним та допустимим доказом, а відтак заявлений позивачем до стягнення розмір матеріального збитку не доведений належними доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 відшкодування вартості відновлювального ремонту.

Відповідно положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 29 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення .

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначені критерії допустимості доказів. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оскільки позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про те, що пошкоджений у ДТП її автомобіль було відремонтовано, тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 відшкодування вартості відновлювального ремонту у розмірі 7 205,55 грн. не доведені, відтак у задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу) покласти на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 26.02.2025.