Провадження № 22-ц/4808/337/25
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідачі Івано-Франківська філія Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Атаманюка Б.М.,

за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в якому просив суд зобов`язати Івано-Франківську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ Газопостачальну компанію «Нафтогаз України» виключити з обліку по особовим рахункам ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2019 року по 08.05.2024 року, а саме: по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 4268,37 грн, та по особовому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 4456,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2024 року, позивач став власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 .

Після реєстрації заяв приєднань до умов договору розподілу природного газу та умов договору постачання газу, йому стало відомо про наявність заборгованості, позивач звертався до відповідачів із заявами про можливість списання заборгованості.

Відповідачем Івано-Франківською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» подано рахунок за послуги розподілу газу в розмірі 3590, 61 грн у списанні та здійсненні перерахунку відмовлено та вказано, що борг за розподіл газу рахується як накопичений ще до вересня 2023 року, а за період з вересня 2023 по 30 червня 2024 вказано борг в сумі 677, 76 грн.

Відповідач ТОВ ГК «Нафтогаз України» надав детальний розрахунок заборгованості з газопостачання в розмірі 4456,73 грн.

Позивач зазначив, що він як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину 09.01.2023 року та отримав право власності на майно, але послуги з газопостачання та газорозподілу не отримував до 08.05.2024 року, оскільки перебував в іншій області. Відповідно до довідки №764 від 18.04.2024 року в квартирі за адресою по АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.

Законодаввством України не передбачено, що при переході права власності на житло від однієї особи до іншої борги колишнього власника по сплаті за комунальні послуги переходять до нового власника. Про наявність заборгованості за комунальні послуги при відкритті спадкового майна і оформлення права власності на нього йому не було відомо про борги, зобов`язань про сплату заборгованості за комунальні послуги по вказаній квартирі за минулий період він не підписував.

Вважає, оскільки, станом на день смерті колишнього власника квартири гр. ОСОБА_2 не існувало жодних судових рішень та/або виконавчих проваджень, що зобов`язували ОСОБА_2 оплатити борг за комунальні послуги, а правонаступника прийняти такий, тому відсутній обов`язок нового власника оплачувати борг за колишнього власника за межами строків позовної давності, що за загальним правилом не можуть перевищувати три роки, а в окремих випадках один рік.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції всупереч наведеним позивачем в позовній заяві аргументам, самостійно трактував норми права щодо спадкування та дійшов до хибного висновку що ним успадковано борги попереднього власника та те, що питання щодо виключення даних сум з заборгованості має бути предметом розгляду іншого спору.

Скаржник зазначив, що з урахуванням фактичних обставин справи, його позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами до 08.05.2024 року, що узгоджується з правовими висновками. викладеними Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження №61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20 (провадження №61-18079 св 21).

Вважає висновки суду першої інстанції про відсутність необхідності захисту прав позивача саме у такий спосіб, як заявлено в позові, невірними. Майнові права позивача порушені тим, що на особовому рахунку позивача по оплаті газопостачання нарахована заборгованість за комунальні послуги, яка існувала до моменту спадкування у попереднього власника майна, що помер, і яку позивам не успадковував, не користуючись такими послугами.

Вважає висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не оспорено розмір заборгованості попереднього власника, таким, що не ґрунтується на вимогах закону. Законодавством України не передбачено, що при переході права власності на житло від однієї особи до іншої, борги колишнього власника за комунальні послуги переходять до іншого.

Скаржник став власником спадкового майна 03.04.2024 року, на час відкриття спадщини 09.01.2023 року та прийняття її у власність 03.04.2024, року інформацією про наявність чи відсутність боргів у спадкодавця по оплаті комунальних платежів не володів.

Зазначив, що до нього не пред`явлено вимоги щодо заборгованості спадкодавця за оплату комунальних послуг. Відповідач у відзиві на позов визнав, що до спадкодавця не пред`являвся за його життя жоден із позовів, які б стосувалися стягнення заборгованості за послуги розподілу газу, наслідком чого є відсутність правових підстав у відповідачів на пред`явлення кредиторських вимог ТОВ «ГМУ» до спадкоємця ОСОБА_1 за стягнення заборгованості за минулий період (з 2019 року), заміни сторони боржника у кредиторських правовідносинах, заміни сторони виконавчого провадження, тощо.

Скаржник посилається на те, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача при відповідному документальному оформлені, а також за період фактичної відсутності жилого-комунальних послуг. Судом не враховано що до травня поточного року він не перебував та не проживав у спадковій квартирі, послугами не користувався.

Враховуючи подання відповідачами у даній справі арифметичних та інших даних щодо стану особового рахунку по споживанню та розподілу газу у квартирі по АДРЕСА_1 на жовтень поточного року, існують законні підстави вирішити питання здійснення перерахунку боргу за спожитий природний газ після внесення оператором ГРМ в даний час діючий ТОВ «ГМУ» в особі ФФ «ГМУ» коригування обсягів споживання газу на інформаційну платформу ОГС ТОВ «Оператор ГТС України», наслідком чого буде списання/коригування /анулювання заборгованості за розподіл газу у розмірі 3590,61грн та списання/коригування анулювання заборгованості за спожитий газ в розмірі 4456,73грн, тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначив, що суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у повному обсязі у зв`язку з їх необґрунтованістю.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) № 880.

З травня 2022 року споживач за ЕІС-кодом 56XM16A50488562X, о/р № 160120023 знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором газорозподільної системи через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» Iplatforma за ЕІС-кодом 56XM16A50488562X за період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу з травня 2022 по жовтень 2024 (включно) споживачем за особовим рахунком № НОМЕР_2 було спожито 560,11 куб.м. природного газу на загальну суму 4456,73 грн, з яких несплаченими залишились 4456,73грн.

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ АТ «Івано-Франківськгаз» з 01.10.2023 Івано-Франківська ТОВ «Газорозподільні мережі України», відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Вважає, що в даних правовідносинах товариство не є належним відповідачем у даній справі.

Спадщина незалежно від часу прийняття належить спадкоємцеві з часу відкриття такої спадщини, оскільки товариством у спірний період надавались відповідні житлово-комунальні послуги, тому між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та позивачем наявні фактичні договірні відносини та споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг отриманих ним до укладення відповідного договору.

Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів відсутності заборгованості за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_2 , ЕІС-кодом 56XM16A50488562X за яким обліковується заборгованість у сумі 4 456,73 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» зазначив, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.10.2023 року здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території попередньо здійснюваної ліцензійної господарської діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз». Тариф на послуги з розподілу природного газу для Івано-Франківської філії ТОВ «ГРМУ» з 01.10.2023 року і по даний час не змінився та становить 2,232 грн за 1 м3 на місяць (з урахуванням ПДВ). Замовлена потужність по спірному об`єкту позивача на 2023 календарний розрахунковий рік була визначена, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік: з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року та складала 566,40 м. куб. Замовлена потужність по вищевказаному об`єкту на 2024 календарний розрахунковий рік була визначена, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік: з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року та складала 324,11 м. куб. Спірний об`єкт газопостачання, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на час прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 , був приєднаний в установленому порядку до газорозподільних мереж попереднього Оператора ГРМ АТ «Івано-Франківськгаз». Договір про розподіл природного газу до вищевказаного об`єкту газопостачання жодним із його власників не розривався. Незалежно від того, чи прийняв позивач вказаний об`єкт газопостачання у спадщину, чи придбав на умовах договору купівлі-продажу природного газу, вказаному об`єкту газопостачання уже було визначено попереднім Оператором ГРМ річну замовлену потужність в обсязі 566,40 м куб. на 2023 розрахунковий календарний рік, обсяги використання якої на вказаному об`єкті газопостачання повинен врахувати новий Оператор ГРМ.

Відповідно до 12.5. розділу ХІІ Типового договору розподілу природного газу позивач зобов`язаний був повідомити представників АТ «Івано-Франківськгаз» про остаточне припинення споживання природного газу побутовим споживачем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 з дня смерті останнього і, як спадкоємець даної квартири, сплатити заборгованість в сумі 3 590,61 грн на користь вказаного Оператора ГРМ, який до 01.10.2023 року надавав послуги з розподілу природного газу до вищевказаного об`єкту.

Вважає, що позивачем безпідставно заявлено позовну вимогу про зобов`язання неналежного Івано-Франківську філію ТОВ «ГРМУ» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попереднього власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , що виникла за період з 01 січня 2019 року до 01 жовтня 2023 року в сумі 3 590, 61 грн, що існує у нього перед попереднім Оператором ГРМ - АТ «Івано-Франківськгаз», яке є самостійним товариством, на даний час не ліквідоване та не перебуває в стані припинення.

Зазначає, що доводи скаржника про те, що побутовий споживач ОСОБА_2 не мав статусу боржника, суперечать змісту долучених ним же до позовної заяви документів, а саме розрахунку заборгованості побутового споживача ОСОБА_2 та рахунку на оплату, які сформовані представниками попереднього Оператора ГРМ - АТ «Івано-Франківськгаз».

Звертає увагу апеляційного суду, що позивачем сплачено на користь Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованість у розмірі 677, 76 грн за період з 01.10.2023 року по 31.08.2024 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання представники Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 25 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, щ 24 лютого 2025 року призначено нового керівника Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», та підприємство не змогло підготувати та засвідчити довіреності представників. Колегія суддів вважає, що така заява не підлягає задоволенню, оскільки ст.248 ЦК України не передбачає припинення представництва за довіреністю у разі зміни керівника підприємства

Представник ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку в електронному вигляді судової повістки в системі «Електронний суд».

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а заява представника Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню з урахуванням того, що представник інших поважних причин про відкладення розгляду справи у заяві не навів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Переглядаючи справу, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.04.2024 року.

Згідно вказаного свідоцтва спадкодавцем зазначеного майна в заповіті є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадкоємцем є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видається свідоцтво складається із квартири АДРЕСА_2 . Вартість квартири становить 560000, 00 грн.

Згідно довідки від 18.04.2024 року №764 у вказані вище квартирі не має зареєстрованих осіб.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 08.05.2023 року, що підтверджується довідкою від 04 берзня 2024 року.

Згідно інформаційних запитів від 02.05.2024 року позивач звернувся до Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі» та до ТОВ ГК «Нафтогаз України» із заявами про надання інформації про особові рахунки, що відкриті по квартирі АДРЕСА_2 , внести зміни про власника квартири, чи існує заборгованість за попереднім власником.

У відповідь на звернення від ІФ «Газорозподільні мережі України» на адресу позивача було направлено відповідь 14.05.2024 року з проханням особисто звернутися до офісних відділень операторів із заявами про приєднання до газомереж, з оригіналами відповідних правовстановлюючих документів, тощо.

Позивачем 13.06.2024 року подано до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, адреса об`єкта АДРЕСА_1 , а 19.06.2024 подана оператору ГРМ «Івано-франківська філія ГРМУ заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) по АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку з АТ «Івано-Франківськ газ» заборгованість за послуги з розподілу природного газу за по АДРЕСА_1 , станом на 01.09.2023 становить 3485,26 грн. до сплати за вересень 2023 року 3590,62 грн.

Згідно відповіді TOB ГК «Нафтогаз України» місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором ГРМ, через інформаційну платформу по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період постачання було спожито 560.11 куб.м природного газу на загальну суму 4465,73 грн.

Згідно розрахунку суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу перед Івано-Франківською філією ТОВ «ГРМУ» заборгованість позивача в період з 01.10.2023 року по жовтень 2024 року за послуги з розподілу природного газу до квартири АДРЕСА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , становить 918,90 грн.

15.11.2024 року позивачем на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії сплачено заборгованість в розмірі 783, 64 за надані послуги газопостачання за період з 01.10.2023 року по 31.08.2024 року.

ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Івано-Франківської області з 01.10.2023 року.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу, в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір є обов`язковим до застосування і влив на зміст такого договору з боку його сторін не допускається. Відповідно до пункту 1.2. розділу І Типового договору розподілу природного газу, цей Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1.2. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Пунктом 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу визначено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до частин 1-5 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (пункт 2.2 Договору). При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРМ. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем. (пункт 2.3 Договору). Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ (пункт 5.1. розділу V Договору). Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРМ та цим Договором (пункт 5.2. Договору). Частиною 1 статті 41 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що Регулятор затверджує Кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті. Кодекс газорозподільних систем України затверджено постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 06.11.2015 року за № 1379/27824.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ, для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 6 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено: «Якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ такі документи: 1) копії документів, якими визначено право власності чи користування замовника на його об`єкт (приміщення); 2) копії документів замовника на право укладання договорів, а саме документів, які посвідчують фізичну особу або її представника (для фізичних осіб), документів, які посвідчують статус юридичної особи чи фізичної особи - підприємця та її представника (для юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців), та копію документа про взяття на облік або реєстрацію у територіальних органах Державної фіскальної служби; 3) копію належним чином оформленої довіреності на представника замовника, уповноваженого представляти інтереси замовника під час процедури укладання договору розподілу природного газу (за потреби). Підпунктом 6 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

07.10.2019 року НКРЕКП прийнято постанову № 2080 відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу. Вказана постанова набрала чинності 12.10.2019 року після її опублікування 11.10.2019 року в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» №195.

У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг.

Пунктом 12.4. розділу ХІІ вказаного Договору визначено, якщо в установленому порядку відбуваються зміни персоніфікованих даних до заяви-приєднання, Споживач повинен у місячний строк звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін. Споживач, що є побутовим, який розраховується за нормами споживання (не забезпечений лічильником газу), зобов`язаний не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих у квартирі, житловому будинку.

Відповідно до ч. 1 п.6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно з ч.2 п.5 ст.7 вказаного Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Правовідносини щодо права власності і переходу права власності в порядку спадкування регулюються нормами ЦК України

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 1282 ЦК України визначений порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

В порядку ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

В порядку ч. ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У Постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц Верховним Судом вказано на те, що прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 успадкував квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.04.2024 року.

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому, тому підстави для зобов`язання відповідачів виключити з обліку по особовим рахункам ОСОБА_1 за квартирою по АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період з 01.01.2019 року по 08.05.2024 року, а саме: по особовому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 4268,37 грн, та по особовому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 4456,73 грн відсутні.

Відповідно до статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

В даному випадку не сплата спадкодавцем заборгованості за комунальні послуги не є зобов`язанням яке нерозривно пов`язано із спадкодавцем, прийнявши спадщину спадкоємець прийняв обов`язки спадкодавця у правовідносинах щодо надання комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача як у нового власника відсутній обов`язок слачувати борги за колишнього власника не заслуговують на увагу з підстав зазначених вище. Посилання скаржника на правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року 2 справі №686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі №201/1807/21, від 12 жовтня 2022 року ц справі №312/44/20, від 15 березня 2023 року №176/552/221 не заслуговує на увагу, оскільки фактичні обставини у перелічених справах є відмінними від фактичних обставин у даній справі. Позивач уданій справі набув право власності в порядку спадкування за заповітом, а не за договорами купівлі-продажу.

Колегія суддів вважає, що в рамках заявлених вимог суд не може давати оцінку заборгованості поза межами строку позовної давності, оскільки відповідачами не заявлено зустрічних вимог про стягнення заборгованості за постачання газу та заборгованості з розподілу газу.

Відповідно до ч. 1 п.6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що позивач з дня відкриття спадщини до дня подання позову звертався до відповідачів із заявами про припинення надання послуг, у зв`язку з відсутності позивача у квартирі. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що в рамках цієї справи не може вирішуватися питання щодо наявності чи відсутності підстав для спадкування боргів, і оцінка можлива за умови наявності між сторонами спору про стягнення боргу, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

При розгляді справи, суд першої інстанції не звернув увагу, що у відзиві на позовну заяву Івано-Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» зазначали, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.10.2023 року здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території попередньо здійснюваної ліцензійної господарської діяльності АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», та за позивачем обліковується заборгованість з 01.10.2023 року по 31.10.2024 року у сумі 918, 90 грн, тобто вимоги позивача щодо зобов`язання Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.01.2019 року по 30.09.2023 року заявлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про те, що між сторонами відсутній предмет спору, позивачем сплачено заборгованість станом на 15.11.2024 року, виходячи із предмету заявлених вимог позивачем щодо відсутності у нього обов`язку щодо сплати заборгованості, яка рахується за спадкодавцем та не надання відповідачем доказів повної сплати заборгованості.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , проте помилився щодо мотивів такої відмови.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення з підстав, викладених вище.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

На підставі викладеного, відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева