Провадження № 2/127/2777/22
УХВАЛА

05 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Міхеєвій Н.М.,

за участю: представника відповідача - адвоката Власюка І.Т.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

Позивачем подано до суду заяви про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зазначенням їх адреси «росія, м. санкт-петербург».

Позивачем подано до суду заяви про огляд доказів за їх місцезнаходженням згідно яких просив здійснити огляд електронних доказів, а саме доказів щодо наявності у відповідача та приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. російського громадянства, дослідивши інформацію з публічних джерел за наведеним переліком посилань. Обґрунтовуючи клопотання тим, що зазначені докази не долучені судом до матеріалів справи, тому позивач просить здійснити огляд даних доказів за їх місцезнаходженням в мережі інтернет аби суд сам переконався у тому, що електронні цифрові виписки та довідки не є підробними, а відеозаписи огляду офіційного державного сайту Федеральної Податкової Служби росії відповідають дійсності місцезнаходженням.

Позивачем подано до суду заяви про вжиття заходів процесуального примусу до відповідача у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом у зв`язку з невиконанням відповідачем ухвали суду від 25.10.2023, від 10.05.2024 та від 04.06.2024 щодо витребування доказів для проведення комплексної почеркознавчої експертизи, а саме оригіналу бланку заповіту від 01.05.2021 за №3095 підписаного ОСОБА_5 . Тимчасове вилучення доказів просив доручити Третьому відділу ДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ).

Позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів у Державної прикордонної служби України, відповідно до якого просив витребувати: 1) усю наявну інформацію про осіб, які перетнули кордон та в`їхали в Україну 06.12.2019 через пункт пропуску Виступовичі, на ТЗ номерний знак НОМЕР_1 разом з ОСОБА_2 та чи задекларовано будь-ким з цих осіб ввезення на територію України зброї; а також інформацію чи виїхали ці ж особи через пункт пропуску Нові Яриловичі 10.12.2019; 2) усю наявну інформацію про осіб, які перетнули кордон та в`їхали в Україну 05.08.2020 року через пункт пропуску Сеньківка на ТЗ номерний знак НОМЕР_2 разом з ОСОБА_2 та чи задекларовано будь-ким з цих осіб ввезення на територію України зброї; а також інформацію чи виїхали ці ж особи через пункт пропуску Сеньківка 15.08.2020; 3) усю наявну інформацію про осіб, які перетнули кордон та в`їхали в Україну 28.04.2021 через пункт пропуску Сеньківка на ТЗ номерний знак НОМЕР_2 разом з ОСОБА_2 та чи задекларовано будь-ким з цих осіб ввезення на територію України зброї; а також інформацію чи виїхали ці ж особи через пункт пропуску Сеньківка 07.05.2021.

Позивачем подано до суду заяви про витребування доказів у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б., а саме відеозапису посвідчення правочину від 01.05.2021р. спадкодавицею ОСОБА_5 .

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, просив підготовче засідання проводити у його відсутність, розглянувши попередньо подані ним клопотання, про що подано до суду відповідну заяву.

Представник відповідача - адвокат Власюк І.Т. у підготовчому засіданні щодо задоволення заяви про виклик свідків заперечив, вказуючи, що вказані свідки проживають за межами України, а тому таку ухвалу буде неможливо виконати. Стосовно задоволення клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням також заперечував, зазначивши, що вказані докази не мають жодного відношення даної справи, при цьому позивач не позбавлений можливості самостійно здійснити огляд таких сайтів, зробити відповідні скріншоти та роздруківки для їх приєднання до матеріалів справи. Щодо заяви про вжиття заходів процесуального примусу до відповідача у вигляді тимчасового вилучення доказів заперечував, зазначивши, що положеннями ЦПК України не передбачено поняття «вилучення доказів», вказане клопотання не відповідає вимогам чинного законодавства, до того ж зауважив, що у випадку вирішення питання щодо доказів, які знаходяться за межами України, таку ухвалу неможливо буде виконати. Повідомив, що зважаючи на відсутність транспортного сполучення будь-які документи, що перебувають у відповідача неможливо надати. При розгляді заяви про витребування у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. відеозапису посвідчення правочину від 01.05.2021 спадкодавицею ОСОБА_5 представник відповідача адвокат Власюк І.Т. не заперечував та поклався на розсуд суду. Стосовно заяви про витребування доказів у Державної прикордонної служби України представник відповідача не заперечував щодо витребування інформації стосовно перетину кордону ОСОБА_2 , в іншій частині клопотання заперечував щодо його задоволення, зауважуючи на відсутність конкретних даних стосовно інших запитуваних осіб, а також вказуючи на відсутність будь-якого відношення відомостей щодо декларування зброї до розгляду даної справи.

Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б.у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному чинним законодавством.

Заслухавши думку представника відповідача, розглянувши вказані клопотання, суд дійшов наступного.

Так, щодо клопотання про виклик свідків суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями свідків.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити (ч. 1, 2 ст. 91 ЦПК України).

Свідок як учасник судового процесу (ст. 65 ЦПК України) у відповідності до положень статті 128 ЦПК України викликається у судове засідання шляхом направлення судової повістки про виклик до суду.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу (абз. 2 ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

24.02.2022 Указом Президента України від "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який діє до тепер.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Cуд розглядає справи, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст.10 ЦПК України).

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яку було підписано 22.01.1993 та яка набула чинності 08.08.1993, ратифікована Верховною Радою України 10.11.1994 і набула чинності 14.04.1995.

Дана Конвенція застосовується у відносинах України з республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією та Туркменістаном.

Разом з тим, Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022, дію вказаної Конвенції у відносинах з РФ та республікою Білорусь зупинено.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин з країною агресором, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебувають на території РФ, слід відмовити зважаючи на відсутність правових механізмів та практичну неможливість забезпечення їх явки до суду.

Щодо клопотання про огляд електронних доказів за їх місцезнаходженням, а саме доказів щодо наявності у відповідача та приватного нотаріуса ОСОБА_6 російського громадянства, дослідивши інформацію з публічних джерел за наведеним переліком посилань, суд зазначає наступне.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом (ч. 1, 3 ст. 100 ЦПК України).

Згідно з ч 1, 2 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням; про дату, час і місце огляду доказів за їх місцезнаходженням повідомляються учасники справи; неявка цих осіб не є перешкодою для проведення огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту; у разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Отже, електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії, при цьому, огляд електронного доказу (веб-сайту або сторінки) за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду.

У той же час позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність огляду доказів за їх місцезнаходженням та неможливість надання ним самостійно таких доказів в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Щодо клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до відповідача у вигляді тимчасового вилучення доказів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 14 ЦПК України рішення (ухвала) суду є обов`язковим для виконання.

Згідно ч. 6 та ч. 7 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до вимог статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 144 ЦПК України визначено: заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі неподання письмових, речових чи електронних доказів, що витребувані судом, без поважних причин або без повідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Зміст вказаної статті передбачає право, а не обов`язок суду застосувати заходи процесуального примусу.

Ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 4 ст. 146 ЦПК України).

Так, як слідує з матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 та її представником було подано письмові пояснення за змістом яких повідомлено про неможливість виконання ОСОБА_2 вимог ухвали суду про витребування доказів, оскільки остання перебуває на території РФ, між якою припинено будь-яке поштове сполучення з Україною. За таких обставин відповідачка позбавлена можливості особисто або через представника надати суду витребувані оригінали документів без об`єктивних побоювань щодо того, що ці документи будуть доставлені до суду. Особисто прибути до суду для пред`явлення документів відповідачка також не може. Отже, за наявності об`єктивних обставин, які не залежать від волі відповідачки, просить не застосовувати до неї заходи процесуального примусу та визнати поважними причинами неподання доказів суду.

Підставою застосування такого заходу, як тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, є протиправне перешкоджання здійсненню цивільного судочинства у формі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання. Тимчасове вилучення доказів для дослідження судом полягає у припиненні володіння і, як наслідок, користування й розпорядження особою, яка вчинила правопорушення, певною річчю або документом.

Таким чином, враховуючи те, що сторонами фактично не заперечується факт того, що оригінал заповіту знаходиться у відповідачки ОСОБА_2 , тому, з`ясувавши конкретні причини, умови та обставини, через які не виконано ухвалу суду, суд вважає, що фактичне вилучення цих доказів державним виконавцем є неможливим.

Враховуючи наведені обставини, вказані правові норми, причини невиконання ухвали суду про витребування доказів, суд дійшов висновку, що відсутність підстав застосування до відповідачки ОСОБА_2 заходів процесуального примусу.

Відмова у застосуванні заходів процесуального примусу не звільняє відповідача від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України.

Таким чином, з огляду на викладене клопотання позивача про застосування заходів процесуального примусу задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про витребування доказів у Державної прикордонної служби України суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що суд сприяє учасникам справи в отриманні конкретних доказів охоплених відповідним предметом судового розгляду справи, якщо існують об`єктивні перешкоди в їх отриманні особою самостійно.

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи зі змісту вказаного клопотання позивачем всупереч вимог ст. 84 ЦПК України не доведено і не обґрунтовано що саме може підтвердити або спростувати витребуваний доказ стосовно предмету доказування, а тому з огляду на необґрунтованість клопотання останнє задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ст. 84 ЦПК України, з метою повного і всебічного розгляду даної справи суд вважає за можливе витребувати у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б відеозапис від 01.05.2021, на якому відображена підготовка до вчинення та вчинення нотаріальної дії з написання та посвідчення заповіту від 01.05.2021 за №3095 спадкодавицею ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 76, 77, 84, 85, 91, 100, 143, 144, 146, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань позивача про виклик свідків, огляд електронних доказів, витребування доказів у Державної прикордонної служби України, огляд доказів за місцезнаходженням, вжиття заходів процесуального примусу - відмовити.

Клопотання позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. - задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. (вул. Замостянська, 27/44, м. Вінниця, Вінницька область) відеозапис від 01.05.2021, на якому відображена підготовка до вчинення та вчинення нотаріальної дії з написання та посвідчення заповіту від 01.05.2021 за №3095 спадкодавицею ОСОБА_5 .

Витребувані докази направити безпосередньо на адресу суду (вул. Грушевського, 17, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) до 21 березня 2025 року.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7, 8 ст. 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 10 березня 2025 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна