Справа №731/801/24
Провадження №2/731/61/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», представник позивача - адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 09 липня 2021 року між відповідачем по справі ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір позики №75811819. Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту вказану відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_1 . За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику (відповідачу) у власність кошти у розмірі 6 000 грн на встановлений Договором 30-денний строк, зі сплатою відсотків у розмірі 1.99%, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату (проценти) від суми позики. При цьому позикодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на обумовлених умовах.

19 листопада 2021 року між TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» був укладений Договір факторингу №1911, у відповідності до положень якого TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) за плату ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» прийняло належні TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за Договором позики №75811819 від 09 липня 2021 року. У подальшому, аналогічним чином позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі відповідного Договору факторингу №030423-ФК, укладеного 03 квітня 2023 року із ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», набуло право вимоги, в тому числі і до відповідача за вище вказаним Договором позики №75811819 від 09 липня 2021 року щодо заборгованості у сумі 20 328 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 14 328 грн - сума заборгованості зі відсотками.

Натомість, усупереч умовам вказаного Договору позики відповідач не виконав взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість за Договором позики №75811819 у розмірі 20 328 грн. Також, позивач наполягає на розподілу судових витрат у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422, 40 грн та витрат понесених на професійну правничу допомогу у сумі - 3 500 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 лютого 2025 року. Додатково за клопотанням сторони позивача витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю.

21 січня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вищевказаної ухвали суду, шляхом використання засобів поштового зв`язку, надало суду витребувану інформацію, що містить банківську таємницю.

10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся із відзивом на позовну заяву (а.с. 87-96), разом із клопотанням про поновлення йому відповідного строку для подачі відзиву (а.с. 97-98). Відповідно до змісту якого, відповідач заявлені позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не визнає, у зв`язку з цим, просить суд відмовити у їх задоволенні. Обґрунтовує свою позицію зокрема тим, що у нього відсутні грошові зобов`язання перед позивачем. Вказує, на відсутності у матеріалах справи доказів ідентифікації відповідача під час укладення спірного Договору позики. Подані позивачем розрахунки заборгованості та витяги з реєстру до Договору факторингу не підтверджують її наявність, оскільки не відносяться до документів первинного бухгалтерського обліку. Аналогічним чином заперечує факт належного виконання первісним кредитором свого зобов`язання в частині надання суми кредиту. Окрім того, відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази відступлення прав вимоги за спірним Договором. Наголошує на хибному нарахуванню позивачем відсотків, оскільки кредитний період становить 30 днів, а нарахування відсотків здійснено у завищеному розмірі та виходить за межі обумовленого періоду. Поза цим, вказує на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності. У частині вимоги позивача щодо розподілу судових витрат у виді оплати за правничу допомогу у сумі 3 500 грн, зазначає, що заявлений розмір є явно неспівмірним за складністю виконаної роботи та непропорційною до предмета спору.

20 лютого 2025 року від директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В., засобами електронного зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 109-112), відповідно до змісту якої сторона позивача наполягає на задоволенні пред`явлених ними вимог та вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Наголошує, що порядок укладення спірного Договору було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказує, що кошти у рахунок позики були переховані позичальнику у безготівковій формі на належну йому банківську карту. Стверджує, що нарахування відсотків здійснювалося у обумовленому Договором порядку та розмірі.

Позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечили. 06 лютого 2025 року директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства (а.с. 85).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с 101).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в особі директора Білана В.І., як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Договір позики №75811819 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с. 17 зворот), шляхом використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на умовах зворотності, строковості та платності, відповідно до положень якого сторони Договору узгодили, що ОСОБА_1 , як позичальник отримав кошти у розмірі - 6 000 грн, строк позики (строк Договору) - 30 днів, тобто терміном до 08 серпня 2021 року, з фіксованими відсотками у наступному розмірі: 1.99 - базова ставка (знижена процентна ставка на день (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності); 2.70 - процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період карантину); 29 653,85 - орієнтовна реальна річна процентна ставка; 9 582 грн - орієнтовна загальна вартість позики. Умов про пролонгацію договір не містить.

Аналогічним шляхом також було підписано сторонами Додаток №1 до Договору позики №75811819 від 09 липня 2021 року - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 18 зворот).

Підписання здійснювалося, шляхом використання відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором «XDF24IU1b7», який було направлено позичальнику 09 липня 2021 року о 19:43:22 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, виданою директором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с. 30).

На підтвердження пред`явлених вимог стороною позивача також було подано копію Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», затверджених наказом директора №14/05/2021 від 14 травня 2021 року (а.с. 18 зворот - 29).

Обумовлену Договором суму кредиту у сумі - 6 000 грн, 09 липня 2021 року було зараховано відповідачу ОСОБА_1 на вказану ним у договорі платіжну картку № НОМЕР_1 одним платежем, що доводиться: копією довідки №КД-000003196/ТНПП від 27 листопада 2024 року, копією платіжної інструкції 79e7fc29-0452-4d2c-b9be-50b7ffObdfea та виписками про рух коштів клієнта ОСОБА_1 по рахунку № НОМЕР_2 , які надані АТ УНІВЕРСАЛ БАНК» на запит суду (а.с. 32, 79, 80, 82, 83), що на переконання суду є належним підтвердженням виконання позикодавцем умов вказаного Договору.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору позики між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційні системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився із запропонованими умовами договору та підписав їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований. Зустрічний позов щодо визнання спірного договору неукладеним до суду не надходив.

Суд зважає, що реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Спірний Договір позики підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.

За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та позикодавцем виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір позики, який зі сторони кредитодавця ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в частині обов`язку щодо передання у розпорядження відповідача обумовлених Договором коштів у сумі - 6 000 грн, був виконаний, що належним чином доведено документами по справі (а.с. 32, 79, 80, 82, 83).

З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини.

19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», як клієнтом, та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», як фактором, було укладено Договір факторингу №1911 (а.с. 33 зворот - 37), у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (п. 1.1. Договору факторингу №1911).

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід?ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору (п. 5.2. Договору факторингу №1911).

Ціна продажу становить 7 444 257,52 грн (п. 6.2. Договору факторингу №1911), яка згідно Акту звірки взаємних розрахунків була сплачена ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (а.с. 43).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу №1911 від 19 листопада 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог №3, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», у тому числі, і щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) за Договором позики №75811819 щодо заборгованості у сумі 20 328 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 14 328 грн - сума заборгованості зі відсотками, який включений у відповідний Реєстр за №10225 (а.с. 41 зворот - 42).

У подальшому, 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», як клієнтом, та позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»,як фактором, було укладено Договір факторингу №030423-ФК (а.с. 44-48), у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (п. 1.1. Договору факторингу №030423-ФК).

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід?ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору (п. 5.2. Договору факторингу №030423-ФК).

Ціна продажу становить 22 573 367,99 грн (п. 6.2. Договору факторингу №030423-ФК), яка згідно Акту звірки взаємних розрахунків була сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 53 зворот).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру заборгованості в електронному вигляді за Договором факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року (а.с. 51 зворот) клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр заборгованості, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», у тому числі, і щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) за Договором позики №75811819 щодо заборгованості у сумі 20 328 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 14 328 грн - сума заборгованості зі відсотками, який включений у відповідний Реєстр за №9785 (а.с. 52-53).

Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказані Договори факторингу скасовані, матеріали справи не містять. Обґрунтованих заперечень відповідача щодо їх чинності не заявлено.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №75811819, укладеним 09 липня 2021 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору позики відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав.

Згідно з наданим позивачем розрахунком непогашена заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики №75811819 від 09 липня 2021 року станом на 21 грудня 2024 року становить - 20 328 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 14 328 грн - сума заборгованості зі відсотками, нарахованими за період з 09 липня 2021 року до 21 грудня 2024 року (а.с. 6-8).

Строк кредиту узгоджений сторонами у договорі та становить 30 днів, положень про пролонгацію договір не містить.

Сума заборгованості за процентами свідчить про те, що вони нараховані за 120 днів (за період з 10 липня 2021 року до 06 листопада 2021 року).

Так, сума відсотків за 30 календарних днів за підрахунками суду становить 3 582 грн (6 000 х 1,99 х 30). Позивач просить стягнути 14 328 грн заборгованості за відсотками.

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У своєму правовому висновку, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав».

При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

У своїй позовній заяві та відповіді на відзив позивач посилається на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які містять положення у п. 6.5 про пролонгацію договору позики на 90 днів (а.с. 19 - 29).

Поза цим, дійсно, розділ 7 вказаних Правил містить положення про продовження строку користування позикою.

Разом з тим, вказані Правила не містять підпису відповідача.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також підтверджень того, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо пролонгації договору.

За таких обставин не можна розцінювати вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як частину договору позики, укладеного між сторонами 09 липня 2021 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість пролонгації договору.

Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, позивач не просить стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведені правові висновки, правові норми, обставини справи та зважаючи на відповідні доводи відповідача, суд доходить висновку, що передбачені договором позики проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача ОСОБА_1 у межах строку кредитування, тобто за 30 днів, з 09 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року, використовуючи фіксовану проценту ставку у розмірі 1,99 % за кожен день користування кредитом, оскільки відповідно до умов договору підвищена процентна ставка під час карантину не діяла.

За підрахунками суду, сума відсотків, нарахованих на суму позики, становить 3 582 грн (6 000 х 1,99 х 30).

Тіло кредиту становить 6 000 грн. Інформація щодо погашення відповідачем заборгованості за Договором у суду відсутня.

Отже, сума заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 9 582 (6 000 + 3 582).

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за основним боргом та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 9 582 грн.

Окрім того, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача щодо пропуску у межах вказаної справи позивачем строку позовної давності.

Так, у відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

У вказаній справі датою початку перебігу строку позовної давності слід вважати - 08 серпня 2021 року, як крайній термін повернення позики.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року.

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у звязку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню.

З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами).

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з цим, враховуючи дату звернення позивача з вказаним позовом - 30 грудня 2024 року, та те що Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, позовні вимоги, які пред`явлені у межах зазначеної цивільної справи можуть бути задоволені, адже встановлений законом трьох річний строк для звернення до суду з вказаним позовом, у силу вище вказаних обґрунтувань, позивачем пропущено не було.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог - 1 141,92 грн (47,14%).

Щодо розподілу судових витрат у виді оплати за надану стороні позивача правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3 500 грн.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Ткаченко Ю.О. та копія ордеру про надання правничої допомоги серії АХ №1149961 від 01 листопада 2024 року (а.с. 60 зворот, 61);

- копія Договору №01-11/24 від 01 листопада 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 54 зворот - 57);

- копія Акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 59);

- копія Витягу з Акту №5-П приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, згідно з яким адвокатом Ткаченко Ю.О. виконані послуги з правничої допомоги у виді вивчення необхідних документів та підготовки/складення позовної заяви до боржника ОСОБА_1 на загальну вартість 3 500 грн (а.с. 58 зворот).

Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у якості доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи та підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі - 1 649, 90 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 142, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (; юридична адреса: вул. Стельмаха Михайла, б. 9А, офіс 204, 08200) заборгованість за Договором позики №75811819 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеним 09 липня 2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» () у розмірі - 9 582 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі - 1 141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 92 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 1 649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) гривень 90 копійок, а всього стягнути 2 791 (дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню 82 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко