Справа № 132/1679/24
Провадження № 2/132/79/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" лютого 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

адвокатів Герасимчука О.О.

Зубаня О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначає, що з 20.08.2015 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано 06.06.2018 року рішенням Калинівського районного суду Вінницької області. В шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 року (з дня подачі заяви до суду), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти позивач сплачує регулярно, заборгованості по сплаті немає.

Відповідачка

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила ім`я, про що 28.01.2022 року складено відповідний актовий запис, після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_5 .

20.02.2023 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 .

Позивач також вказує, що 25.06.2019 він зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (наразі, після укладення шлюбу ОСОБА_9 ) (надалі ОСОБА_9 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 25.06.2019 року, виданим виконкомом Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з актовим записом №3.

Від даного шлюбу в них народилися діти син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 05.04.2024 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), а також аліменти на утримання ОСОБА_9 до досягнення сином ОСОБА_12 трирічного віку в розмірі 1/6 частки його заробітку.

Окрім того, вказує, що на його утриманні, окрім інших утриманців, також фактично перебуває і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - син дружини ОСОБА_9 від першого шлюбу.

Посилається на те, що на даний час змінились підстави з яких виходив суд, призначаючи йому аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як змінився його сімейний стан та склад сім`ї, що суттєво погіршило його матеріальний стан та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_14 , до 1/6 частки його заробітку (доходу).

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідачу було запропоновано надати суду в строк 21.06.2024 відзив на позовну заяву.

17.06.2024 представником відповідача подано відзив на позову заяву з викладом заперечень проти позову.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.06.2024 року задоволено клопотання сторін про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_15 був розірваний.

Згідно з судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 року (з дня подачі заяви до суду), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти ОСОБА_1 сплачує регулярно, заборгованості по сплаті немає.

Судом також встановлено, що 25.06.2019 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 25.06.2019 року, виданим виконкомом Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з актовим записом №3. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_16 .

Від даного шлюбу в них народилися діти син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05.04.2024 року з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), а також аліменти на утримання ОСОБА_9 до досягнення сином ОСОБА_12 трирічного віку в розмірі 1/6 частки його заробітку.

Окрім того, на утриманні позивача також перебуває і ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - син дружини ОСОБА_9 від першого шлюбу.

Наведені вище обставини, в їх сукупності, свідчать що після винесення судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 матеріальний стан позивача внаслідок зміни сімейного стану та збільшення числа утриманців погіршився.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що його матеріальне становище суттєво змінилося, зокрема, у зв`язку з народженням в другому шлюбі двох синів, на утримання та забезпечення яких він несе додаткові витрати.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вказує на те, що само по собі народження дітей в другому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України, не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів.

Одночасно, суд не приймає доводи позивача про перебування на його утриманні сина дружини ОСОБА_9 від першого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки таких доказів суду не надано.

При цьому суд враховує, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

Так, судом встановлено, що з поданих позивачем доказів, вбачається, що з моменту винесення судового наказу від 10.04.2018 про стягнення з нього аліментів, у позивача як платника аліментів, з`явилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме народження двох дітей, в іншому шлюбі, які перебувають на його утриманні, а отже за рахунок свого доходу позивач має здійснювати утримання трьох неповнолітніх дітей, а також дружини до досягнення дитиною трирічного віку, що вказує на зміну його майнового стану.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн.

Також судом враховується, що відповідач теж працевлаштована та отримує заробітну плату.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи наведені позивачем обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу стягнення аліментів та з врахуванням розміру доходу позивача, є більшим розміру прожиткового мінімуму.

Водночас судом взято до уваги, що позивач за віком та станом здоров`я є працездатним, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), які дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), від 08.01.2025 року у справі № 567/1462/23 (провадження № 61-6943св24).

Посилання представника відповідача адвоката Зубаня О.О. на ту обставину, що матеріальний стан позивача, з моменту видачі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року, не погіршився, а навпаки покращився, суд оцінює критично, оскільки зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зменшити розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 141, 246, 259, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 10.04.2018 року (справа № 132/1209/18) з ОСОБА_1 (РНОКПП за ДРФО НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_15 (РНОКПП за ДРФО НОМЕР_3 ), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Стягнення за судовим наказом № 132/1209/18 від 10.04.2018 року, виданим Калинівським районним судом Вінницької області припинити з дня набрання законної сили цим рішенням, а судовий наказ відкликати.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на 10 год. 30 хв. 10 березня 2025 року та запропонувати представнику ОСОБА_1 - адвокату Герасимчуку О.О. подати докази щодо розміру понесених ОСОБА_1

судових витрат на професійну правничу допомогу в строк до 03.03.2025 року.

Суд повідомляє, що повне рішення суду складено 07.03.2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СУДДЯ: