РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

(заочне)

25 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Калугіної Г.Б.,

за участю секретаря Волошина Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , про стягнення із спадкоємця позичальника грошових коштів за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 1400 доларів США та 4070 гривень, позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.2021 позивачка дала в борг (позику) ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 300 (триста) доларів США, які ОСОБА_3 зобов`язалася повернути в строк до 20.02.2022 року, 23.11.2021 року позивачка ОСОБА_1 дала в борг (позику) ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 4070 (чотири тисячі сімдесят) гривень, які ОСОБА_3 зобов`язалася повернути в строк до 20.02.2022 року, 01.02.2022 позивачка дала в борг (позику) ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 1100 (одна тисяча сто) доларів США, які ОСОБА_3 зобов`язалася повернути в строк до 01.03.2022 року. Отже, за період з 20.10.2021 по 01.02.2022 між ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 , було укладено декілька договорів позики, відповідно до умов яких позивачка передала у борг 4070 гривень та 1400 доларів США, що підтверджується розписками, власноручно написані ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_4 , яка належить спадкодавцю: 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 15.04.2008 року, інша частина в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадкоємцем померлої є її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка 20.09.2024 року направила приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Швецовій О.С. претензію (вимогу) кредитора та отримала повідомлення від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецовій О.С., з якого вбачається, що нотаріус повідомив спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 про отримання претензії кредитора. 21.10.2024 позивачкою була направлена претензія до відповідача з вимогою терміново шляхом одноразового платежу перерахувати на банківський рахунок: НОМЕР_4 в АТК БАНК «ПРИВАТБАНК», отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму боргу у розмірі 4070 гривень та 1400 доларів США. Вимога не виконана. Відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен повернути позивачці суму боргу в розмірі 4070 гривень та 1400 доларів США.

Ухвалою суду від 01.11.2024 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та копії спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою суду від 20.11.2024 було задоволено клопотання позивачки про витребування спадкових справ.

02.12.2024 Позивачка ОСОБА_1 подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С. копію спадкової справи № 15/2022 відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

06.12.2024 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. до суду надійшла копія спадкової справи ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою суду від 06.12.2024 було задоволено клопотання позивачки про витребування спадкової справи.

11.12.2024 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Швецової О.С., до суду надійшла копія спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

20.12.2024 Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Земцова В.О. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема через оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно розписки від 20.10.2021 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , взяла у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти на суму 300 доларів США, які зобов`язується повернути до 20.02.2022 (арк. 8).

Згідно розписки від 03.11.2021 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , взяла у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти на суму 4070 грн, які зобов`язується повернути до 20.02.2022 (арк. 9).

Згідно розписки від 01.02.2022 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , взяла у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти на суму 1100 доларів США, які зобов`язується повернути до 20.02.2022 (арк. 10).

Розписки від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 року, містить власноручний підпис ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 померла, з заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Швецової О.С. звернувся чоловік померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що до складу спадкового майна входить частка квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , батькові спадкодавця, спадкоємцем якої була дочка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; частка квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємуцем якої була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; частка квартири АДРЕСА_4 . (арк. 67).

Право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_3 від 15.04.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2008, номер витягу 19149963. Згідно заповіту від 18.09.2013 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка згідно свідоцтва про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (арк. 33), всю належну частку квартири АДРЕСА_4 заповіла ОСОБА_3 (арк. 33-34).

Згідно Заповіту від 18.09.2013 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_12 , який згідно свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (арк. 47), всю належну частку квартири АДРЕСА_4 заповів ОСОБА_6 (арк. 48).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23.02.2022 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (арк. 79-80), право на спадщину за законом якого набула ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (арк. 86), з заявою від 23.02.2022 про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса ЗМНО Швецової О.С. звернувся чоловік померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 до складу спадкового майна входить частка квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , батькові спадкодавця, спадкоємцем якої була дочка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; частка квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємуцем якої була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; частка квартири АДРЕСА_4 . (арк. 67) (згідно Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , актовий запис 45, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 19.01.2021 (арк. 87).

Приватним нотаріусом Швецовою О.С. було відкрито спадкову справу № 15/2022 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , спадкоємцем за законом є чоловік померлої ОСОБА_2 (арк. 66-109).

Отже, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та не відмовився від неї, є відповідач ОСОБА_2

20.09.2024 ОСОБА_1 надіслала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Швецовій О.С. претензію кредитора від 20.09.2024 про включення її кредиторських вимог до спадкової маси, повідомлення інших спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед ним як кредитором у розмірі 4070 гривень та 1400 доларів США за борговими розписками (арк. 106-107).

Оскільки спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 , є її чоловік ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, до складу якої входить квартира АДРЕСА_4 , однак не отримав свідоцтва про право на спадщину, та не погасив борг спадкодавця перед позичальником, позивач звернувся із відповідним позовом про стягнення з відповідача як спадкоємця позичальника заборгованості за борговими розписками від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022, написаними спадкодавцем ОСОБА_3 у розмірі 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики (боргової розписки) унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику.

У статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18), від 06 квітня 2020 року у справі № 464/5314/17 (провадження № 61-10789св18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей».

За приписами статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Як встановлено судом, 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 між позивачем та ОСОБА_3 виникли правовідносини із договору позики грошових коштів. Боргові розписки містять усі визначені законом (істотні) умови договору позики та в ній чітко зазначено як про отримання ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1400,00 доларів США та 4070,00 грн, так і про обов`язок та строк їх повернення. Позичальник не виконала свої зобов`язання за вказаним договором та отримані в борг кошти в сумі 1400,00 доларів США та 4070,00 грн не повернула позикодавцю ОСОБА_1 .

Відповідач, як спадкоємець позичальника, вказані обставини не спростував, відзиву на позовну заяву не подав.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 померла.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261, 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першоїп`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Саме на підставі норм статті 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до відповідача у цій справі.

У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Враховуючи існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значущих рішень та обрання варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

Зважаючи на наведене, позикодавець (кредитор) вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за договорами позики (кредитними договорами), оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за позикою (кредитом) та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ураховуючи предмет спору у справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявності спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Отже, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 22 червня 2022 року у справі № 592/8674/20 (провадження № 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 521/10631/20 (провадження № 61-5934св22), від 14 серпня 2024 року у справі № 296/10420/21 (провадження № 61-6572св24), від 25 вересня 2024 року у справі № 711/5299/21 (провадження № 61-14542св23).

Задовольняючи позов про стягнення боргу позичальника з його спадкоємців, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що стягнення здійснюється у межах вартості майна, одержаного в спадщину (подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2024 року у справі № 350/1578/22 (провадження № 61-17597св23) вказано, що за змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, оформлений розписками, за якими ОСОБА_7 отримала від позивача в борг в розмірі 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок).

Сума боргу відповідачем не спростовується і не ставиться від сумнів. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, не виконавши за життя свої зобов`язання за договором позики.

Спадкоємцем за законом усього майна померлої є її чоловік ОСОБА_2 який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, шляхом подання заяви про прийняття спадщини померлої відповідач ОСОБА_2 .

20.09.2024 ОСОБА_1 надіслав приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Швецовій О.С. претензію кредитора від 20.09.2024 про включення його кредиторських вимог до спадкової маси, повідомлення інших спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед ним як кредитором у розмірі 4070 гривень та 1400 доларів США за борговими розписками (арк. 106-107).

Суд зазначає, що, звернувшись до приватного нотаріуса із претензією кредитора від 20.09.2024, а також звернувшись в подальшому до суду із вимогою про стягнення із спадкоємця позичальника грошових коштів за договором позики, позивач дотримався строку, встановленого частиною 2 статті 1281 ЦК України, оскільки кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, так як на даний момент ОСОБА_2 взагалі такого свідоцтва не отримав, хоча спадщину прийняв.

Таким чином, установивши, що на підставі положень статті 1282 ЦК України до ОСОБА_2 , як єдиного спадкоємця за законом усього майна померлої ОСОБА_3 , перейшов обов`язок з повернення отриманих спадкодавцем у позику грошових коштів, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута сума боргу за договором позики, оформленим розписками від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 у розмірі 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 1282 ЦК України таке стягнення здійснюється у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що спадкодавиця була власницею квартири АДРЕСА_4 , яка належить спадкодавцю: 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 15.04.2008 року, інша частина в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відомостей про наявність у ОСОБА_3 іншого майна ані матеріали спадкової справи, заведеної після її смерті, ані матеріали позовної заяви не містять.

Отже, суд зазначає, що стягнення із спадкоємця ОСОБА_2 має бути здійснено у межах вартості майна, одержаного в спадщину, зокрема, у межах вартості квартири АДРЕСА_4 , яка належить спадкодавцю: 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 15.04.2008 року, інша частина в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що борговими розписками від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 про отримання ОСОБА_3 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок) від ОСОБА_1 підтверджує факт укладення договорів позики, а відтак і отримання коштів ОСОБА_3 з урахуванням того, що у єдиного спадкоємця боржника ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті матері, відповідно до статті 1282 ЦК України, виник обов`язок з повернення боргу спадкодавця в межах вартості майна, отриманого у спадщину, і який ним в свою чергу не виконаний, за дотримання строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, з сукупності вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики (борговими розписками) від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022 в розмірі розмірі 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок) в межах вартості успадкованого майна - квартири АДРЕСА_4 , яка належить спадкодавцю: 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 15.04.2008 року, інша частина в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 12, 13, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення із спадкоємця позичальника грошових коштів за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , заборгованість за борговими розписками від 20.10.2021, 03.11.2021, 01.02.2022, написаними спадкодавцем ОСОБА_3 у розмірі 1400,00 доларів США (одна тисяча чотириста доларів 00 центів США) та 4070,00 грн (чотири тисячі сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 27.02.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна