Справа № 308/2493/15
У Х В А Л А
з питань визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню
05 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:
секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Пітуха Василя Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ПАТ «Універсалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:
до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якій він просить суд:

-визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області виданий 18.05.2016 по справі №308/2493/15 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості в розмірі 23531,73 (двадцять три тисячі п`ятсот тридцять один дол. США 37 центів) дол. СІМА в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL5574 від «18» червня 2008 року судового збору у розмірі 3 654,00 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) гривень.

Заява обґрунтована тим, що матеріали справи засвідчують набуття іпотекодержателем - ПАТ «Таскомбанк» права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а саме в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачало що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Таким чином, із набуттям у власність предмета іпотеки: салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який виступав забезпеченням відповідно до договору іпотеки, посвідченого 24.092007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов ОТ:ч та зареєстрованого в реєстрі за №3224 (з наступними змінами та доповненнями) та договору іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості (іпотека другої черги), посвідченого 18.06.2008 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Анучин Г.В., за реєстровим № 2197 (з наступними змінами та доповненнями) зобов`язання за (Кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року (з наступними змінами та доповненнями), та Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL5574 від 18.06.2008 року (з наступними змінами та доповненнями) укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» та відповідними договорами забезпечення, зокрема договором поруки від 25.10.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» - правонаступник ТОВ «ФК «Траст Фінанс» було припинено в порядку ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» 20 серпня 2021 року у зв`язку з задоволенням вимог іпотекодержателя, шляхом набуття предмету іпотеки у власність в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

До суду від представника ТОВ «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» письмові пояснення, у яких він вказує на необґрунтованість заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотань про відкладення не подали. Від представника заявниці надійшло клопотання про розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, без участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають юридичне значення для розгляду вирішення питання про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд встановив таке.

24.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 06/2055К-07, згідно з яким остання отримала в тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 50 000 доларів США під 14% річних.

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено обов`язок позичальника належно оформити договір іпотеки в забезпечення повернення кредиту, процентів, а також неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених даним Договором, витрат, понесених Банком у випадку звернення стягнення на заставлене майно, та договір поруки і договір страхування заставленого майна.

24.09.2007 між ВАТ «Банк Універсальний» як іпотекодержателем та ОСОБА_2 як іпотекодавцем укладено договір іпотеки №3224.

Підпунктом 1.1. договору іпотеки визначено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 06/1737К-07 від 24.09.2007 (а також будь-яких додаткових угод до нього), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Згідно з підпунктом 1.2. цього договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4 загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 8097797.

Відповідно до підпункту 4.1. договору іпотеки №3224 від 24.09.2007 у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Кредитного договору та/або даного Договору іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підпунктом 4.3. договору іпотеки №3224 від 24.09.2007 встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або за договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом підпункту 4.4. цього ж договору реалізація предмету іпотеки здійснюється одним із наступних способів:

-шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на користь іпотекодержателя;

-шляхом прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателя в порядку, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

-шляхом продажу предмету іпотеки з аукціону (прилюдних торгів).

Згідно з підпунктами 6.2. та 6.3. договору іпотеки №3224 від 24.09.2007 цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Обтяження іпотекою підлягає реєстрації у встановленому чинним законодавством порядку. Цей договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

17.08.2009 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого Сабов О.І. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу 24.09.2007 за реєстровим №3224.

За цим договором сторони домовились доповнити пункт 1 договору іпотеки №3224 від 24.09.2007, вказавши про те, що зобов`язання за Кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 також забезпечуватиметься іпотекою за договором №3224 від 24.09.2007.

29.12.2010 та 18.12.2012 між ПАТ «Універсал Банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладалися договори про внесення змін до договору іпотеки №3224 від 24.09.2007, які також містили посилання на те, що зобов`язання за Кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 забезпечуватиметься іпотекою за договором №3224 від 24.09.2007.

25.10.2013 між ПАТ «Універсал Банк» як кредитором та ОСОБА_1 (заявниця) як поручителем укладено Договір поруки, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору № 06/2055К-07 від 24.10.2007, укладеного між Кредитором та Боржником , в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником.

Підпунктом 1.3. договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всім зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Учасниками процесу визнається та не оспорюється те, що 29.04.2021 між акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №НІ/11/2-Ф, за яким до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього та права вимоги за договорами забезпечення, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07.

У подальшому 20.08.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» та відповідного застереження в іпотечному договорі від 24.09.2007 в позасудовому порядку звернуло стягнення на іпотечне майно, а саме на салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

18.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL5574 (далі Генеральний договір або Договір №BL5574), за умовами якого банк зобов`язався надавати ОСОБА_2 як позичальниці кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 115 000 доларів США (ліміт Договору) у порядку і на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Відповідно до підпункту 1.2.1. позичальниця повинна виконати свої вимоги по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим Договором не пізніше 01.06.2028, і виконати всі зобов`язання, передбачені індивідуальними угодами в терміни, встановлені індивідуальними угодами, але в будь-якому випадку терміни виконання зобов`язань позичальниці за індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, передбачений цим пунктом Договору, якщо тільки не застосовується інший коротший термін виконання зобов`язань, встановлений цим Договором та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

За змістом підпункту 1.1.1. Генерального договору умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов`язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього Договору оформлюється додатковою угодою до цього Договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід`ємної частини цього Договору.

Підпунктом 1.3. Генеральний договір передбачено, що за надання кредитних послуг позичальниця сплачує банку плату за кредитні послуги.

Пунктом 2.1. Генерального договору встановлено, що виконання зобов`язань позичальниці за цим Договором та індивідуальними угодами забезпечується заставою нерухомості (будівлі/споруди/приміщення) та порукою.

18.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №BL5574/BL5574-KL+.

Пунктом 1 цієї додаткової угоди визначено, що банк зобов`язується встановити ОСОБА_2 ліміт за кредитною лінією в сумі 50 000 доларів США, а позичальниця зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та плату за користування кредитною лінією.

Пунктами 2 і 3 вищезгаданої додаткової угоди сторонами погоджено строк кредитування та порядок надання траншів.

У період з 09.07.2009 до 25.10.2023 між ОСОБА_2 і ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 і ПАТ «Універсал Банк» (як правонаступника ВАТ «Універсал Банк») укладалися додаткові угоди до Генерального договору.

18.06.2008 між ВАТ «Універсал Банк» як іпотекодержателем та ОСОБА_2 як іпотекодавцем укладено договір іпотеки №2197, за яким іпотекодавець в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за Генеральним договором передала в іпотеку нерухоме майно, а саме салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

За змістом положень підпунктів 4.1. та 4.2. цього іпотечного договору звернення стягнення здійснюється іпотеко держателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України:

-у разі порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором, та/або будь-якого зобов`язання іпотекодавця за цим Договором, та/або

-у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця та/або боржника або визнання його банкрутом (у разі, якщо іпотекодавець та/або боржник є юридичною особою), та/або

-у разі ліквідації іпотекодавця та/або боржника (у разі, якщо іпотекодавець та/або боржник є юридичною особою), та/або

-в інших випадках відповідно до законодавства України.

Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з підпунктом 6.1. договору іпотеки №2197 від 18.06.2008 цей договір діє до повного виконання зобов`язань за основним (-ми) договором(-и). що обумовлюють основне зобов`язання.

09.07.2009 між ВАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до договору іпотеки від 18.06.2008 №2197, якою уточнено, що іпотечним майном, а саме салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 забезпечуватиметься виконання ОСОБА_2 зобов`язання за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008.

Аналогічним чином умови про забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 з Додаткової угоди №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 за рахунок вищезгаданого іпотечного майна передбачалися й договором про внесення змін до договору іпотеки №2197 від 18.06.2008, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 18.12.2012.

24.02.2012 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 (заявниця) як поручителем укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань, що виникли з генерального договору про надання кредитних послуг №BL5574 від 18.06.2008.

Відповідно до підпунктів 1.2.1. та 1.3. договору поруки поручителем засвідчено факт обізнаності та погодження із умови Основного договору, зокрема: сума основного договору / розмір ліміту кредитування 115 000 доларів США , термін повного виконання всіх грошових зобов`язань боржника за Основним договором не пізніше 01.06.2028. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Згідно з додатковою угодою до Договору поруки №BL5574/2 від 24.02.2012 порукою забезпечується в повному обсязі виконання усіх зобов`язань ОСОБА_2 , зокрема, за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008.

Відповідно до додаткової угоди до Договору поруки №BL5574/2 від 24.02.2012, укладеної 25.10.2013 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , вищезазначений договір розірвано з 25.10.2013.

25.10.2013 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 як поручителем укладено договір поруки, за яким поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з Генерального договору в повному обсязі як існуючих на теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов`язання Боржником.

Рішенням Ужгородського міьскрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2016, яке набрало законної сили 11.05.2016, по справі №308/2497/15-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» з ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 23 531,73 доларів США в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL5574 від 18.06.2008, вирішено питання розподілу судових витрат.

18.05.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист про стягнення означеної заборгованості, який став підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №69306085, стягувачем за яким значиться товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Траст Фінанс».

Так, ухвалою від 23.03.2022 суд замінив стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №308/2493/15-ц від 18.05.2016 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виданим на примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 заборгованості за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL5574 від 18.06.2008 року в розмірі 23531,73 (двадцять три тисячі п`ятсот тридцять один дол. США 73 центів) дол. США з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Траст Фінанс».

Постановляючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що матеріалами заяви ТОВ «ФК «Траст Фінанс» підтверджується набуття ним права вимоги до позичальників, зокрема за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL5574 від 18.06.2008.

Виходячи з наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, адвокат Пітух Василь Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з відповідною заявою.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (частина 4 статті 432 ЦПК України).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.06.2020 по справі №520/1466/14-ц та від 16.09.2020 по справі №308/6024/14.

За обставин цієї справи суд встановив, що салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4 загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був іпотечним майно за 2(двома) договорами іпотеки, а саме за договором іпотеки №3224 від 24.09.2007 та договором іпотеки №2197 від 18.06.2008.

Вказаними договорами іпотеки забезпечувалося виконання зобов`язань ОСОБА_2 , що виникали з Кредитного договору №06/2055К-07 від 24.10.2007 та додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL5574 від «18» червня 2008 року.

При цьому суд зауважує, що забезпечення іпотекою виконання зобов`язань за Кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 зумовлене укладенням 17.08.2009 договору про внесення змін до договору іпотеки №3224 від 24.09.2007, а за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 укладенням 09.07.2009 додаткової угоди №1 до Договору іпотеки від 18.06.2008.

Положення статті 36 Закону України «Про іпотеку», які за обставин цієї правової ситуації підлягають застосуванню, передбачали, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

-передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

-право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

На переконання представника заявниці в силу цитованих приписів статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звернення АТ «ТАСКОМБАНК» стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 до Генерального договору є недійсними, а тому виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Між тим, суд не погоджується із таким підходом до застосування статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Частина 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» є спеціальною нормою, яка припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Така спеціальна підстава означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення. Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Саме такого правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц (провадження № 61-22462св18), від 27 лютого 2019 року у справі № 263/3809/17 (провадження № 61-39107св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 204/7148/16-ц (провадження № 61-43694св18), у справі № 646/7699/13-ц (провадження № 61-9822св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 337/7391/13-ц (провадження № 61-26751св18), від 20 листопада 2020 року у справі № 295/795/19 (провадження № 61-12137св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 754/5275/16 (провадження № 61-13148св19), від 11 березня 2021 року у справі № 524/378/17 (провадження № 61-21241св19).

Отже, у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання боржника - фізичної особи припиняється, оскільки за змістом положень статті 36 Закону України «Про іпотеку» усі наступні вимоги кредитора - іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту «а» частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вказане дає підстави для висновку про те, що договір являється самостійною підставою для виникнення зобов`язання. При цьому, вочевидь, за відсутності окремих застережень з різних договорів виникають різні, тобто самостійні, зобов`язання.

Із урахуванням наведеного слід констатувати про те, що іпотечним майном забезпечувалося виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що виникли за окремими договорами.

Положення частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності вимог кредитора означають, що звернення стягнення на іпотечне майно виключає можливість вимагати виконання зобов`язання, яке забезпечувалося та в рахунок виконання якого проводилося стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, в силу наведеної норми боржник, укладаючи іпотечні договори, зокрема, предметом яких є одне і те ж саме іпотечне майно, з метою забезпечення основних зобов`язань, у тому числі за різними договорами, вправі розраховувати не те, що після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» основні зобов`язання припиняються в цілому.

У випадку наявності в іпотекодержателя наміру здійснити погашення лише частини зобов`язань, забезпечених іпотекою, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень статті 39 Закону України «Про іпотеку» і саме в такому випадку рішенням суду має в обов`язковому порядку бути встановлено розмір зобов`язання, яке підлягає задоволенню за рахунок предмету іпотеки.

За обставин цієї справи іпотечне майно (вищезгаданий салон краси) було предметом 2 окремих договорів іпотеки. Цим майном забезпечувалося виконання за зобов`язаннями, що виникли на підставі різних кредитних договорів.

При цьому, як встановив суд, право вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього та права вимоги за договорами забезпечення, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07 перейшли від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до АТ «ТАСКОМБАНК» відповідно до укладеного договору факторингу №НІ/11/2-Ф від 29.04.2021.

Вказане дає підстави для висновку про наявність сингулярного правонаступництва у матеріальних правовідносинах. У зв`язку з цим надалі АТ «ТАСКОМБАНК» звернуло стягнення на іпотечне майно.

Між тим, звернення стягнення на іпотечне майно АТ «ТАСКОМБАНК» фактично здійснювалося в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №06/2055К-07, оскільки право вимоги за зобов`язанням, що виникло з Додаткової угоди №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 не відступалося та залишалося за первісним кредитором.

Факт непогашення заборгованості за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 представником заявниці не заперечується.

При цьому суд наголошує на тому, що зобов`язання за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 забезпечувалося порукою ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі №761/36873/18 зазначено, що у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами чи їх сукупністю (зокрема, іпотекою, заставою рухомого майна, майнових прав, порукою) основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог.

З матеріалів заяви вбачається, що виконання зобов`язання за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 було забезпечено декількома способами, зокрема, іпотекою та порукою.

Із урахуванням цього суд констатує про те, що звернення стягнення на іпотечне майно за одним зобов`язанням, не припинило дійсність іншого зобов`язання, виконання за яким, окрім іпотеки, забезпечувалося також порукою.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в даному випадку обов`язок боржника сплатити залишок заборгованості за Додатковою угодою №BL5574/BL5574-KL+ від 18.06.2008 не може бути визнаний припиненим за обставиною позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за іншим кредитним договором.

Судом на підставі долучених доказів не встановлено ні юридичних, ні фактичних обставин, які свідчили б про те, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, що свідчить про відсутність передбачених законом підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про необхідність залишення заяви без задоволення.

Керуючись статтями 258-260, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
у задоволенні заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала суду складена та підписана 05 березня 2025 року.

Суддя В.Й. Данко