Справа № 695/4698/24
Провадження № 2/692/134/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 20 квітня 2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Дарницькому районному у місті Києві відділі ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, актовий запис № 582. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 01.12.2024 сторони проживали спільно у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.12.2024 фактичні шлюбні відносини сторін припинено, відповідач з`їхав з квартири позивача і їй невідома адреса його місця перебування. Дитина проживає з позивачем. Вказала на погіршення відносин між сторонами під час спільного проживання та наявність конфліктів, неможливість звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки спільній дитині не виповнився 1 рік. Зазначила, що на дату звернення з позовом сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Вказує, що звернулась з даним позовом, щоб набуте під час окремого проживання майно не вважалось спільною сумісною власністю. Тому позивач просить встановити режим окремого проживання сторін, судові витрати покласти на відповідача.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.01.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не надав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 20.04.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 20.04.2018, про що складено відповідний актовий запис № 582. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 12.07.2024 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (Київська територіальна громада) № 2024/01381 7269 від 14.11.2024 адресою місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (Київська територіальна громада) № 2024/008798330 від 24.07.2024 адресою місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано: АДРЕСА_1 .

Згідно даних паспорта № НОМЕР_3 він виданий 05.07.2023 органом видачі 8030 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Шрамківка, Драбівський район, Черкаська область.

Згідно копії картки податника податків від 24.07.2018, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (Шрамківська територіальна громада) № 2024/001137272 від 02.02.2024 адресою місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказано: АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з статті 119 Сімейного кодексу України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до статті 120 Сімейного кодексу України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснено в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції статті 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення для подружжя режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

Позивач вказує, що спільне життя сторін не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач не може розірвати шлюб у зв`язку з недосягненням спільної дитини однорічного віку.

Як вбачається зі змісту позову, сторони з 01.12.2024 проживають окремо.

Відповідач заперечень щодо заявлених вимог та обставин позову не надав.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя сторін.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 206, 263-265 ЦПК України, та ст.ст. 3, 56, 119, 120 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб між якими зареєстрований 20.04.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 585.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Л.О. Левченко