ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/833/25 Справа № 199/2107/24 Головуючий у першій інстанції: Руденко В.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Руденко В.В. від 25 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 224 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «JЕЕР COMPAS» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13.02.2024 у справі №199/805/24 ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхова компанія за договором ОСЦПВВНТЗ серія ЕР №21853349, укладеним зі страхувальником ОСОБА_1 , відшкодувала встановлену суму страхового відшкодування на користь потерпілої у сумі 153500,00 грн. Згідно висновку №2283 експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 лютого 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачці становить 459183,61 грн, з урахуванням ВТВ. Відповідно до страхового полісу страховий ліміт за шкоду, завдану майну складає 153500 грн. У зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідачки 305683,61 грн. - різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди у сумі 459183,61 грн та страховою виплатою - 153500,00 грн., які були виплачені страховою компанією. Тому позивачка просила стягнути на свою користь з відповідачки матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в розмірі 305683,61 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 11 листопада 2024 року про виправлення описки, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 305683,61 грн, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 3056,84 грн, витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3700,00 грн, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 5500 грн, а всього 317940,45 грн (а.с. 77-78, 105).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 17.01.2024 відповідач по справі у місті Дніпрі по Донецькому шосе, 91-Б, керуючи транспортним засобом «Jeep Compass», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі та допустила зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen T-roc», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху (а.с. 14-15).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у справі №199/805/24, з урахуванням визнання ОСОБА_1 своїй вини, накладено на неї адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в сумі 850 грн (а.с. 14-15).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана вище постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 26.02.2024.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8045, власником автомобіля «Volkswagen T-roc», н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с. 55).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Jeep Compass», н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ СК «Оранта», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218653349 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн., франшизою - 2500,00 грн, що підтверджується копією вказаного полісу (а.с. 56).

Відповідно до висновку експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 №2283 від 20.02.2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. НОМЕР_2 , становить 459183,61 грн. з урахуванням втрати товарної вартості, 431111,36 грн. без урахування втрати товарної вартості; вартість відновлювального ремонту - 431111,36 грн; ринкова вартість КТЗ на період попередній ДТП - 972501,23 грн (а.с. 19-53).

Страхова компанія ПАТ СК «Оранта» здійснила виплату позивачці страхового відшкодування 21.02.2024 у сумі 153500,00 грн, що підтверджується випискою по картці від 12.03.2024 (а.с. 16).

Судом також установлено, що автомобіль «Volkswagen T-Roc» н.з. НОМЕР_2 , було фактично відремонтовано, що підтверджується копією договору №30/11/2024 від 30.11.2024, укладеного між позивачкою та ФОП ОСОБА_5 , копією акту надання послуг від 26.12.2024 №2133, копією рахунку на оплату №207 від 26.12.2024 (а.с. 163-167, 181-183), а також актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №2133 від 26.12.2024 (а.с. 215-217), відповідно до яких вартість ремонтних робіт склала 418665,00 грн.

ОСОБА_3 здійснила часткову оплату вартості ремонтних робіт свого автомобіля на користь ФОП ОСОБА_5 , а саме 26.12.2024 - 50000,00 грн (а.с. 168), 16.01.2025 - 60000,00 грн (а.с. 192, 195), 22.01.2025 - 60000,00 грн (а.с. 193, 196), 04.02.2025 - 83000,00 грн, 07.02.2025 - 30000,00 грн, 08.02.2025 - 53000,00 грн, а всього 336000,00 грн, що підтверджується копіями відповідних платіжних інструкцій.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Разом з тим, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19)).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

За змістом пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 вказаного вище Закону).

У даній справі судом встановлено, що ліміт відповідальності страховика відповідачки за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн., франшиза - 2500,00 грн (а.с. 56).

При цьому, ПАТ СК «Оранта» здійснила виплату позивачці страхового відшкодування у сумі 153500,00 грн (а.с. 16).

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на ОСОБА_1 , яка уклала відповідний договір страхування з ПАТ СК «Оранта», суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідачки недоплаченого страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика (ліміт відповідальності за полісом 160000,00 грн - франшиза 2500,00 грн - виплачене страхове відшкодування 153500,00 грн) в сумі 4000,00 грн - відсутні.

Разом з тим, вартість фактично проведених відновлювальних (ремонтних) робіт автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. НОМЕР_2 , склала 418665,00 грн, що перевищує та не покривається лімітом страхового полісу в розмірі 160000,00 грн.

Судом також установлено, що внаслідок заміни пошкоджених запасних частин під час ремонту автомобіля «Volkswagen T-Roc» н.з. НОМЕР_2 , які втратили експлуатаційну цінність та не підлягають використанню за цільовим призначенням, однак містять у собі метали, позивачкою було проведено їх утилізацію та отримано за приймання брухту 483,00 грн, що підтверджується копією акту приймання брухту та відходів металів чорних (вторинних) №14-02/25.1 від 14.02.2025 та копією платіжної інструкції №6228 від 14.02.2025 про отримання позивачкою від ТОВ Віккон 483,00 грн.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідачки у ДТП, що мала місце 17.01.2024 та вартість відновлювального ремонту належного позивачці автомобіля в розмірі 418665,00 грн; приймаючи до уваги недостатність страхової виплати (страхового ліміту) для повного відшкодування завданої відповідачкою шкоди, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 258182,00 грн (що є різницею між фактичною вартістю ремонту - 418665,00 грн та лімітом відповідальності страховика - 160000,00 грн, а також з відрахуванням суми отриманих позивачкою коштів за утилізацію брухту 483,00 грн) та суми франшизи в розмірі 2500,00 грн, а всього 260682,00 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, залиши також поза увагою, що ліміт відповідальності страховика відповідачки - 160000,00 грн, який зменшується на суму франшизи 2500,00 грн, та становить 157500,00 грн. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошові кошти у розмірі 260682 (двісті шістдесят тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 9912 (дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 67 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 19 лютого 2025 року.

Повний текст постанови буде складено в строк, визначений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова