КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2704/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за загальним правилом підсудності.

Не погоджуючись із такою ухвалою, позивачка ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року скасувати, ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тому дійшов помилкового висновку про непідсудність даної справи Деснянському районного суду міста Києва.

Своїм правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_2 не скористався.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов подано за правилом альтернативної підсудності (ст. 28 ЦПК України) - за місцем проживання позивачки.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції посилався на ч. 1 ст. 27 ЦПК України, якою встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 31 ч. 1 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за встановленим місцем проживання відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з цим висновком з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.

Згідно з ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

У своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 вказує, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується також доданим до апеляційної скарги витягом з реєстру територіальної громади станом на 17 вересня 2024 року (дата реєстрації за вказаною адресою - 30 січня 2017 року) (а.с. 20).

Суд першої інстанції цього не перевірив, не звернув увагу, що предметом позову у даній цивільній справі є стягнення аліментів. Отже, до даної справи можуть бути застосовані правила альтернативної підсудності, відповідно до ст. 28 ЦПК України.

Суд першої інстанції цього не врахував та дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова