ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1938/25 Справа № 201/8443/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року по справі за скаргою представника ОСОБА_1 на постанову державного виконавця, заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, в якій просив: визнати постанову державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворської К.В. ВП № 72104648 від 22 червня 2023 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/8443/13-ц, виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 06 листопада 2014 року, протиправною та скасувати; Зобов`язати державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворську К.В. повернути виконавчий лист № 201/8443/13-ц, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 06 листопада 2014 року стягувачу без виконання у зв`язку із тим, що пропущено встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Скарга мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 січня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/151595/3158/73 від 25 липня 2008 року в розмірі 1 377 121,97 грн., а 06 листопада 2014 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було видано виконавчий лист та зазначено граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 31 січня 2015 року, тобто протягом року з дня набрання рішенням законної сили. Виконавчий лист містить відмітку державного виконавця від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Відомостей про пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений граничний строк до 31 січня 2015 року, виконавчий лист не містить, що свідчить про те, що виконавчий лист не був пред`явлений до виконання у визначений строк. Отже строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем був пропущений, даних про те, що стягувач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку, в реєстрі судових рішень немає. Однак, виконавчий лист містить також відмітку державного виконавця від 28 липня 2016 року, відповідно до якої виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року було замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у цивільній справі № 201/8443/13-ц.

22 червня 2023 року державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворською К.В. було відкрито виконавче провадження № 72104648 за виконавчим листом № 201/8443/13-ц, виданим 06 листопада 2014 року.

Скаржник вважає постанову про відкриття виконавчого провадження № 72104648 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до виконання після закінчення визначеного законом строку на його пред`явлення до виконання, із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа стягувач не звертався, а відтак, державний виконавець не мав підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій і мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення відповідно до ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявницею за змістом заявлених вимог скарги не доведено та в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості та законності позиції державного виконавця.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем був пропущений, даних про те, що стягувач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку реєстр судових рішень не містить.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 72104648 з примусового виконання виконавчого листа № 201/8443/13-ц виданого 06 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі 1 377 121,97 грн.

22 червня 2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72104648 згідно Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови).

Виконавчий лист № 201/8443/13-ц виданий 06 листопада 2014 року містить:

-відмітку державного виконавця від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження;

-відмітку державного виконавця від 28 липня 2016 року, відповідно до якої виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28 липня 2016 року), відповідно до якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

-відмітку приватного виконавця Русецької О.О. від 22 червня 2023 року, про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки виконавчий лист перебував на примусовому виконанні і був повернутий стягувачу постановою від 28 липня 2016 року, тому відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і з урахуванням частин 4, 5 статті 12, п. 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк розпочався спочатку - з дня закінчення строку дії відповідної заборони, а саме з 24 вересня 2021 року. Таким чином, звернувшись у червні 2023 року повторно із заявою про примусове виконання, стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа № 201/8443/13-ц до виконання, а винесена державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 червня 2023 року є правомірною. Заявницею за змістом заявлених вимог скарги не доведено та в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості та законності позиції державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Пункт 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28 липня 2016 року) передбачає встановлення заборони відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Зазначений Закон втратив чинність 23 вересня 2021 року із набранням чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13 квітня 2021 року. Набрання чинності відбулось 23 квітня 2021 року, згідно умов якого: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Тобто, мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті - закінчив свою дію 24 вересня 2021 року.

Крім того, порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

Також пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено.

Також 26 березня 2022 року набрав чинності Закон від 15 березня 2022 року №2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» та 06 травня 2023 року набрав чинності Закон України №3048 ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», якими встановлено що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що 23 грудня 2014 року розпочався перебіг нового строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який завершився 23 грудня 2015 року, отже строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем був пропущений, даних про те, що стягувач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку реєстр судових рішень не містить, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Так, виконавчий лист повернутий стягувачу 28 липня 2016 року на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на 28 липня 2016 року), який передбачає встановлення заборони відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Вказаний Закон втратив чинність 23 вересня 2021 року із набранням чинності Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13 квітня 2021 року.

Отже, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та новий строк почав свій перебіг з 24 вересня 2021 року.

Таким чином, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22 червня 2023 року ухвалена в межах строку, оскільки вказаний строк переривався.

Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи вбачається, що всі дії виконавця були направлені виключно на виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 25 лютого 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова