Справа № 146/1065/24
Провадження № 22-ц/801/224/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 рокуСправа № 146/1065/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу Акціонерного товариство «Приватбанк» на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. в селищі Томашпіль, дата складення повного рішення 04 листопада 2024 року, -

в с т а н о в и в :

04 липня 2024 року до Томашпільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» звернулося Акціонерне товариство «Приватбанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 04.02.2020 відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту (копія додається до позовної заяви), заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила умови кредитування

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 10/23, тип - універсальна, яка в подальшому, на підставі заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 26.09.2023, була змінена на картку номер НОМЕР_2 , строк дії 10/27, тип - універсальна, що підтверджується довідкою від 17.05.2024 та випискою по рахунку.

Відповідачка активно користувалася кредитною карткою з моменту її отримання, здійснюючи як витрати, так і поповнення рахунку.

У процесі підготовки позовної заяви, було встановлено, що відповідач перестала вносити кошти посилаючись на спірні, на її думку, операції, які були проведені по її картці номер НОМЕР_1 у період з 22.09.2023 по 24.09.2023 списання коштів в загальній сумі 48 062.96 грн.

Клієнт не підтверджує перекази з її карки: 376180 на картку: 362535 одержувач ОСОБА_2 (клієнта внесено в список обмежень з кодифікатором 1.41 шахраї в електронних операціях); 291202 - ОСОБА_3 (внучка клієнта ОСОБА_1 ); НОМЕР_3 - ОСОБА_4 : аналізом виписки по карті НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_4 , встановлено що після отримання коштів клієнт перерахував на свою карту НОМЕР_4 після чого перерахував на карту НОМЕР_5 (Ощадбанк). В телефонній розмові повідомив що платежі не отримував, надав згоду повернути кошти з його карти НОМЕР_6 ; всі операції з 22.09.2023 по 24.09.2024 -переказ на свою карту 51**67 через додаток Приват24.

Надалі, проводячи службову перевірку, було проведено аналіз вибірки яка була отримана з програмного комплексу FINNUM, встановлено, що 2023-09-22 в 12:02:03 номер фінансового телефону НОМЕР_7 клієнта ОСОБА_1 було змінено на НОМЕР_8 .

Аналізом логів входів з 01.09.2023 по 01.10.2023 в "Приват24" під акаунтом +89 клієнта ОСОБА_1 встановлено, що відбулися входи з не типового для клієнта пристрою 2023-09-22 о 11:58:36 SMARTPHONE ANDROID, 6,0.

Під час входу в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 зафіксовано також зміну паролю, що свідчить про наявність персональної інформації (номера катки та пін коду) у третіх осіб.

Телефон НОМЕР_8 внесений в список телефонів шахраїв.

Зі слів самої потерпілої їй зателефонували невідомі з телефону НОМЕР_8 та представились працівниками служби безпеки ПриватБанку для зміни пін коду від карт. Відповідно до проведеної перевірки встановлено, що дзвінка від Банку не проводилось у вказаний період часу.

Шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку ОСОБА_1 в результаті яких в період з 22.09.23р. по 24.09.23р з її картки НОМЕР_1 були списані грошові кошти у сумі 48 062.96 грн відбулися внаслідок передачі клієнтом, під впливом третіх осіб, конфіденційної інформації.

Вина банку в проведених операціях по картці відсутня.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачки станом на 15.05.2024 року становить 62 120,39 грн., яка складається з наступного: 49 540,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12 580,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оскільки списання грошових коштів з карткових рахунків відповідачки відбулося не за її волею, вона повідомила банк про цю обставину, то не повинна нести відповідальності за такі операції. Суд послався на позиції Верховного Суду, викладені в Постановах від 14.02.2018р. в справі № 127/23496/15-ц та від 16.08.2023 р. в справі № 176/1445/22.

Не погодившись з цим рішенням, Акціонерне товариство «Приватбанк», 04 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи та невірно оцінив докази по справі. Суд не надав оцінки тому, що саме відповідачка передала конфіденційну інформацію по картці третім особам, що сприяло зняттю коштів. Оскільки обов`язок збереження інформації по кратці лежить на її користувачеві, банк не може нести відповідальності, оскільки з його боку будь-яких порушень не було, а витрачені кредитні кошти підлягають поверненню.

Відповідно до частин 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2024 року на підставі ст. 369 ЦПК України справу призначено до розгляду на 23 січня 2025 року в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в загальному провадженні, викликати учасників справи та виходячи з положень статті 84 ЦПК України, зважаючи на недобросовісне виконання як позивачем так і відповідачем обов`язку надання доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, колегія суддів витребувала відповідні докази, без яких з`ясувати істину та вирішити спір неможливо, а саме: від АТ «Приватбанк»: матеріали перевірки службою безпеки банку за зверненням ОСОБА_1 за фактом шахрайських дій; записи телефонних розмов з гарячої лінії та заяву ОСОБА_1 про несанкціоноване зняття коштів (за наявності); інформацію, чи було заблоковано карту після звернення ОСОБА_1 із заявою про несанкціоноване зняття коштів. Від ОСОБА_1 докази звернення нею до поліції із заявою про несанкціоноване списання коштів з її кредитної картки, та інформації про хід досудового розслідування у даній справі і відповідного процесуального рішення по даному факту (за наявності).

АТ КБ «Приватбанк» надав запитувану інформацію, ОСОБА_1 вимоги ухвали суду не виконала.

В судовому засіданні апеляційного суду 06 лютого 2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» Рой В. Л. підтримав викладене в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, в судове засідання 27 лютого 2025 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день та час удових засідань (а.с.126, 146-147), в судові засідання апеляційного суду 06 лютого 2025 року та 27 лютого 2025 року не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено такі обставини:

?Відповідно до заяви-приєднання від 04 лютого 2020 року, підписаної власноручно ОСОБА_1 , вона погодилась на отримання кредитної кратки, в цій заяві було визначено вид кредиту, максимальний розмір, розмір та порядок нарахування процентів, умови повернення, тощо (а. с. 23 29)

?22 вересня 2023 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Кмов та Правил надання послуг, чим підтвердила свою згоду на те, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг. В заяві, окрім іншого, погоджено тип кредиту, порядок нарахування та розмір процентів, , порядок повернення, наслідки неповернення, тощо (а. с. 9 20).

?Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 виданої АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що відповідачеві ОСОБА_1 неодноразово було змінено кредитний ліміт, востаннє, зокрема, 25.12.2023 (а.с.21).

?Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві ОСОБА_1 видано: кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 04.02.2020 з терміном дії до жовтня 2023 року; кредитну картку № НОМЕР_2 , дата відкриття 26.09.2023 з терміном дії до жовтня 2027 року (а. с. 22, 149).

?Отримання відповідачем ОСОБА_1 від позивача грошових коштів та користування ними підтверджується випискою за договором №б/н за період з 04.02.2020 по 01.05.2024 (а.с.31 24).

?Як слідує із розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідач ОСОБА_1 допустила заборгованість станом на 15.05.2024 в розмірі 62120,39 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 49540 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 12580,39 грн (а.с.39-40).

?За зверненням ОСОБА_1 про списання невідомими особами з її картки грошових коштів позивачем проведено службове розслідування, матеріали якого містяться на а. с. 129 136).

Між сторонами виник спір про повернення кредитних коштів та процентів за їх користування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з п.2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705 (надалі Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Банком дотримані дані вимоги і дані третім особам не передавались.

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.

Відповідно до п. 1.1.1.73. умов фінансовий номер телефону клієнта це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача).

В разі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із фінансовим номером телефону клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку.

За умовами пунктів 2.1.4.12.4., 2.1.4.12.5. умов клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. 2.1.4.12.5. клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

В справі що розглядається 04.02.2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а. с. 23-30), відповідно до якої вона погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50000 грн. (п.1.2. договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 20 років (п.1.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 43,2% (п.1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність внесення: повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. (п.1.4. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня 10 % від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100 % від заборгованості; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86.4% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. договору).

Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору, в т. ч. нарахування та сплату процентів, строк та порядок повернення кредитних коштів, тощо, та на виконання умов договору ОСОБА_1 отримала картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою Банку (а.с.22) та нею не заперечується.

Як вбачається з наданої Виписки (а.с. 31-34), ОСОБА_1 з першого дня отримання картки її використовувала, здійснюючи купівлі, знімаючи готівку, поповнюючи картку. Цю обставину вона також не заперечує.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказувала, що не повинна відповідати за шахрайські дії осіб, які зняли кошти з її картрахунку, у зв`язку з чим вона зверталась із заявою до органів внутрішніх справ та в банк, однак не одразу, а через кілька днів, бо не могла додзвонитися.

Стверджуючи про звернення до органів поліції, ОСОБА_1 не надала доказів цього, такі докази були витребувані у неї судом апеляційної інстанції ухвалою від 23 січня 2025 року, яку вона отримала 29 січня 2025 року (а. с. 126), однак вимоги ухвали суду відповідачка не виконала.

Також апеляційним судом були витребувані з банку матеріали перевірки службою безпеки банку за зверненням ОСОБА_1 за фактом шахрайських дій, записи телефонних розмов з гарячої лінії банку та заяву ОСОБА_1 про несанкціоноване зняття коштів, інформацію чи було заблоковано картку після її звернення.

Як вбачається з наданих матеріалів службового розслідування (а.с.129 136), звернення про несанкціоноване зняття коштів поступило від ОСОБА_1 27.10.2023 року, відповідно до якого вона повідомила, що 22.09.2023 року з її карткових рахунків № НОМЕР_1 та НОМЕР_9 несанкціоновано списані кошти в загальній сумі 48 062,96 грн. зі слів потерпілої, їй зателефонували невідомі з телефону НОМЕР_8 та представились працівниками служби безпеки Приват Банку для зміни пін коду від карт. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 повідомила шахраям інформацію по картах та пін код. Перевіркою встановлено, що грошові кошти були перераховані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_11 (внучка клієнта ОСОБА_1 ), кошти повернуто; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_12 , після отримання коштів перерахував на одну свою карту, потім на іншу(Ощадбанк), в телефонній розмові погодився повернути гроші та відбулося повернення коштів в розмірі 460 грн. Також встановлено, що під час шахрайського входу в акаунт Приват 24 відбулася зміна паролю та зміна фінансового номеру телефону.

Як вбачається з наданих Банком телефонних розмов ОСОБА_1 з гарячої лінії, такі розмови відбувалися в період з 27.10.2023 р. по 06.11.2023 р., інших телефонних розмов ОСОБА_1 з гарячою лінією банка в період з 22.09.2023 р. по 27.10.2023 р. не зафіксовано. Також Банк повідомив, що з письмовою заявою до банку з приводу несанкціонованого зняття коштів ОСОБА_1 не зверталась. Суд, прослухавши надані записи, встановив, що ОСОБА_1 заперечує зняття коштів з її картки, перерахування, стверджує, що не розуміється на цьому, не вміє користуватися Приват 24, колись один раз щось купувала в кредит і на другий місяць усе повернула, їй допомагає коли потрібно внучка, тоді до неї дзвонили і вона підтверджувала. Хто міг зняти таку велику суму вона не знає, вона зверталася до поліції, поліція шукає хто це міг зробити (а.с. 127, аудіозаписи телефонних розмов приєднані до матеріалів справи в електронному вимгляді).

Як вбачається з наданої Банком інформації, карта ОСОБА_1 «Універсальна» номер НОМЕР_1 відкрита 04.02.2020, заблокована через приват 24 клієнта ОСОБА_1 25.09.2023 09:51:31, розблокована 25.09.2023 10:57:16 через Приват 24 клієнта ОСОБА_1 , закрита 26.09.2023 10:05:38 внаслідок перевипуску на кредитну карту «Універсальна» номер НОМЕР_2 , яка була відкрита о 10:05:38, заблокована через приват 24 клієнта ОСОБА_1 03.11.2023 08:47:55 (а.с.149).

Як вбачається з наданої позивачем виписки (а.с.31 34), ОСОБА_1 з моменту відкриття картки ІНФОРМАЦІЯ_4 була її активним користувачем, нею здійснювалися як покупки в різних магазинах, розташованих, зокрема в АДРЕСА_1 (де проживає відповідачка), так і відбувалося неодноразове зняття, переказ, поповнення грошових коштів як через додаток Приват 24, так і через термінали самообслуговування, банкомати, касу банку.

Відтак апеляційний суд критично ставиться до твердження відповідачки про те, що вона не вміє користуватися карткою та про те, що вона нікому не передавала конфіденційні дані (пін код, пароль і т.п.), оскільки такі її твердження спростовуються випискою про рух коштів по картці та самі по собі суперечать одне одному: або не вміє користуватися(тоді хто користувався увесь цей час кредитною карткою), або передала картку комусь іншому для користування, повідомивши необхідну для цього інформацію.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення позичальника від сплати фактично отриманої суми кредиту, оскільки зняття коштів з картрахунку відповідачки, як вона стверджує, третіми особами, відбулося за обставин, яким сприяла сама ОСОБА_1 , шляхом надання конфіденційної інформації за картрахунком третім особам. Вона, заблокувавши картку, знову її активувала, отримала взамін іншу, доказів звернення до поліції з приводу шахрайських дій суду не надала, це є лише її власним твердженням.

Немає підстав і для звільнення за таких обставин відповідачки від сплати процентів, розмір та порядок нарахування яких вона погодила, підписавши Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг( а. с. 9 20).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми тіла кредиту в розмірі 49 540 грн та 1 2 580 грн. 39 к. заборгованості за проточеними процентами.

При прийнятті рішення апеляційним судом врахована позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 524/3979/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не встановив дійсні обставини справи, надав перевагу словам відповідачки над письмовими доказами, наданими позивачем, не з`ясував чи проводилося службове розслідування Банком та його результати, не зважив на те, що доказів звернення до правоохоронних органів відповідачка не надала, не проаналізував надану позивачем виписку про рух коштів по рахунку, що в сукупності призвело до постановлення невірного рішення за результатами розгляду справи.

Посилання суду першої інстанції на позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 14.02.2018р. в справі № 127/23496/15-ц та від 16.08.2023 р. в справі № 176/1445/22 є невірним, обставини, що були предметом розгляду в цих справах, не є релевантними до справи що розглядається, адже в обох випадках, розглянутих Верховним Судом, фізичні особи користувачі кредитних карт надали беззаперечні докази того, що вони не розголошували конфіденційну інформацію, тобто їх вина відсутня. Натомість в справі що розглядається, як уже зазначено вище, відповідачка не підтвердила того, що її дії були правомірними, не надала жодного доказу на підтвердження її слів про звернення негайно до банку, про звернення до правоохоронних органів, тощо.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Тому рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року підлягає скасуванню з постановленням нового: про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Позивач при зверненні до суду сплатив 2 422,40 грн судового збору (а.с.6), при поданні апеляційної скарги сплатив 3 633,60 грн судового збору (а.с.104), а всього поніс витрат на загальну суму 6 056 грн.

Оскільки позов підлягає до задоволення, з відповідачки слід стягнути судові витрати, понесені позивачем (частина 1 статті 141 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 лютого 2020 року в розмірі 62 120,39 (шістдесят дві тисячі сто двадцять гривень 39 к) гривень та яка складається з: 49 540 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот сорок) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12 580, 39 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень 39 к.) гривень заборгованість за простроченими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривеньпонесених ним судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк»-, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 паспорт № НОМЕР_14 , виданий 19.07.2021 року, органом 0532, адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало