ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1647/25 Справа № 183/32/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Дубовенко І.Г., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малюк Інни Володимирівни, боржник: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, на дії/бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малюк Інни Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 , у якій просить зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малюк Інну Володимирівну у виконавчому провадженні № 75110935 звернутися до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області із запитом про джерела прихованих від оподаткування доходів та їх розмір фізичної особи ОСОБА_2 за період починаючи з 05 січня 2022 року.

В обґрунтуванням скарги ОСОБА_1 зазначила, що 24 травня 2024 року державним виконавцем АНД ВДВС Малюк І.В. відкрите виконавче провадження № 75110935 з виконання виконавчого листа № 183/32/22, виданого 23 травня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 січня 2022 року до повноліття дітей.

У виконавчому провадженні проведений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з яким ОСОБА_1 не погоджується, оскільки таким розрахунком занижені доходи боржника.

Так, нею було подано заяву, у якій вона просить встановити реальні доходи боржника із урахуванням тих пояснень, які були надані ОСОБА_2 під час розгляду справи у суді. Для цього просила звернутися до ДПС із запитом про джерела доходів та їх розмір фізичної особи ОСОБА_2 за період з 05 січня 2022 року (її заява стосується не лише офіційних доходів, задекларованих боржником, а стосувалась тих прихованих доходів, про які він вказував у своїх поясненнях в судових засіданнях).

Відповіддю начальника виконавчої служби скаржнику було роз`яснено, що оскільки боржник є ФОП, то відповідно до вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами була визначена наступним чином: «Заборгованість за аліментами платника аліментні, який не працював на час виникнення заборгованості або є ФОП і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості».

Скаржник вважає, що такий підхід виконавця є неправильним, тому як судове рішення стосується періоду з 05 січня 2022 року, коли ОСОБА_2 ще не був ФОП, тому як зареєстрований як ФОП він лише 10 листопада 2022 року.

Скаржником були надані виконавцю докази того, що боржник має тіньові доходи, які так само становлять джерело для виплати аліментів відповідно до судового рішення. Однак виконавцем 12 серпня 2024 року було зроблено запит до ДПС України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників - фізичних осіб та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є само зайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою-підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця щодо офіційних доходів боржника.

Запит щодо неофіційних доходів боржника, про які боржник самостійно повідомляв суду, державний виконавець не зробила.

Враховуючи, що на звернення ОСОБА_1 до ДПС щодо ініціювання перевірки боржника з метою встановлення прихованих від оподаткування доходів не були результативними - органом ДПС зазначено, що орган ДВС не звертався до них із відповідним запитом, а тому відсутні підстави для проведення податкової перевірки боржника.

А тому заявник стверджує, що державний виконавець Малюк І.В. вчиняє бездіяльність, яка виражається у тому, що ним не ініційована податкова перевірка боржника з метою встановлення прихованих боржником доходів (а.с.1,2).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малюк Інни Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 - відмовлено (а.с. 192-194).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 у листопаді 2024 року подала безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, скаргу задовольнити повністю (а.с. 218-220).

ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подав у лютому 2025 року відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ухвала суду є повністю законною та обґрунтованою, а підстав для задоволення скарги заявника немає.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито усіх заходів щодо отримання інформації про доходи боржника ОСОБА_2 . Разом з цим встановлено, що ОСОБА_2 не має заборгованості по сплаті аліментів, а матеріали справи містять встановлені підтверджені доходи ОСОБА_2 , враховуючи, що інших доходів, про які наголошує скаржник, не встановлено державним виконавцем та судом.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно дост. 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 (розділ ХVI), у заяві про примусове виконання рішення, що є підставою для відкриття виконавчого провадження, зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих аліментних сум; реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання аліментних сум (за наявності).

Виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За правилами, встановленими статтею 185 СК, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Такі кошти, що витрачаються батьками дітей на організацію їхнього відпочинку, оздоровлення, розвиток здібностей чи лікування за своєю правовою природою є додатковими витратами, порядок несення яких урегульовано приписами статті 185 СК.

Відповідно до ч. 3ст. 195 СК Українирозмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спорусудом.

Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 183/32/22 від 01 травня 2024 року, яке набрало законної сили 01 травня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 січня 2022 року до повноліття дітей.

На підставі вказаного судового рішення про стягнення аліментів, 20 травня 2024 року виданий виконавчий лист, за яким постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малюк І.В. від 24 травня 2024 року відкрите виконавче провадження ВП № 75110935, в межах якого здійснені відповідні запити щодо усіх видів доходів боржника ОСОБА_2 у визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» порядку.

Суд першої інстанції, з`ясовуючи характер спірних правовідносин, зазначив, що підставами протиправності бездіяльності виконавця Малюк І.В. скаржник зазначає не витребування виконавцем в межах виконавчого провадження № 75110935 з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області інформації про джерела прихованих від оподаткування доходів та їх розмір боржника - фізичної особи ОСОБА_2 за період з 05 січня 2022 року.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за вих. від 14 червня 2024 року на заяву ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року - повідомлено заявника про те, що контролюючим органом проведений аналіз наявної інформації в інформаційно-комунікаційних базах даних ДПС України та, з урахуванням поданої ФОП ОСОБА_2 до контролюючого органу податкової звітності, повідомлено заявника про те, що контролюючим органом проведений аналіз наявної інформації в інформаційно-комунікаційних базах даних ДПС України та, з урахуванням поданої ФОП ОСОБА_2 до контролюючого органу податкової звітності, зазначено, що податкова звітність надається своєчасно, до бюджету перераховуються відповідні податки і збори, заборгованість відсутня. Інформація надана в заяві щодо надання в оренду ФОП ОСОБА_2 об`єктів нерухомості документально не підтверджена.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за вих. від 20 серпня 2024 року надано відповідь АНД ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на запит за вих. № 70414 від 12 серпня 2024 року щодо надання інформації про доходи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 05 січня 2022 року, відповідно до якої роз`яснено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у отому числі електронних. Так, відповідно до Порядку надання інформації Державною податковою службою та приватних виконавців, затверджений спільним наказом МЮУ, МФУ від 21 липня 2020 року № 2483/5/436, зареєстрований в МЮУ 22 липня 2020 року за №690/34973 взаємодія між виконавцями та ДПС України здійснюється виключно в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку.

З матеріалів виконавчого провадження судом першої інстанції встановлено, що на виконання зазначеного Порядку - виконавцем Малюком І.В. своєчасно та в повному обсязі отримується інформація щодо доходів боржника ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції також встановлено, що на час розгляду скарги, боржник не має заборгованості за аліментами.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, на підставі вищенаведених обставин, дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів інших доходів боржника, ніж ті, що встановлені державним виконавцем Малюк І.В., а посилання скаржника на бездіяльність державного виконавця Малюк І.В. щодо невитребування відомостей про усі доходи боржника, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З цим повністю погоджується і колегія суддів, наголошуючи на тому, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до обґрунтування вимог скарги по суті, такі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали, не знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції було достатньо правових підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з чим повністю погоджується і колегія суддів, адже, як судом першої інстанції, так і колегією суддів не встановлено недостовірних даних про доходи ОСОБА_2 , як і не встановлено неправомірних дій чи бездіяльності державного виконавця, а тому, на підставі ст. 375 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 19 лютого 2025 року.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна