Справа № 182/7292/24
Провадження № 2/0182/1497/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого-судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 10.12.2024 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

21.04.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем.

Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет. З 2017 року позивачка мешкає в Польщі, а відповідач залишився в Україні, тому шлюб існує лише формально. Між сторонами зникли почуття любові та поваги, мають різні погляди на життя та плани на майбутнє. Майновий спір між подружжям відсутній. ОСОБА_1 зазначає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. На примирення не згодна. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, і просить його розірвати.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.15-16).

Позивачка належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на зазначену в позові електронну адресу, згідно тексту позовної заяви просить розглядати справу без її участі (а.с.2).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме: на адресу його реєстрації було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення, згідно якого 11.01.2025 року пакет документів вручено йому особисто (а.с.18), відзиву на позовну заяву на адресу суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Як встановлено судом, 21.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, зареєстрований Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 115 (а.с.3).

Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилось.

Внаслідок різних поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, інші життєві цінності, шлюбні стосунки фактично були припинені. Сторони з 2017 року проживають в різних країнах, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами. Майновий спір відсутній. На примирення позивачка не згодна. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить її інтересам.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивачки, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб припинив своє існування та його необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.56,110,112,113,115 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,247,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.04.2016 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 115 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_4 », ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева