ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 березня 2025 року

м. Харків

справа № 639/3353/23

провадження № 22-ц/818/354/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 вересня 2023 року, ухвалене суддею Єрмоленко В.Б., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обгрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 з 2014 р. є власником нежитлових приміщень підвалу № 1-9 першого поверху № 1-5,10-25 в літ. «А-5» загальною площею 531,0кв.м, що розташовані у будинку АДРЕСА_1 , з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «ХТМ». Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію, не сплачує рахунки, внаслідок чого виникла заборгованість за період з грудня 2020 року по квітень 2023 року на суму основного боргу 101 088,75грн., абонентська плата-282,52 грн., обслуговування внутрішньо-будинкових систем-800 грн. Вказує, що відповідач користується теплової енергією, яку подає у нежитлові приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі» та має особливі рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Просить суд стягнути з відповідача вартість спожитої теплової енергії за період з грудня 2020 року по квітень 2023 року на суму основного боргу 101 088,75грн., абонентську плату 282,52грн., обслуговування внітрішньобудинкових систем 800 грн. і судовий збір.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 вересня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії за період з грудня 2020 року по квітень 2023 року 101 088,75грн., абонентську плату 282,52грн., обслуговування внутрішньобудинкових систем 800грн., понесені витрати по оплаті судового збору 2684грн., а всього 104 855,27грн.

Ухвалою цього ж суду від 31 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що 31 жовтня 2021 року в мережі інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Договір від 31 жовтня 2021 року набрав законної сили з 01 грудня 2021 року. У зв?язку із чим не зрозуміло чому позивач просить стягнути заборгованість з грудня 2020 року. Крім того, судом першої інстанції не було звернуто уваги на те, що з 2015 року по теперішній час він не користується тепловою енергією, оскільки у нього за згодою відповідача та Адміністрації Жовтневого району, встановлено автономне опалення.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування нежитлових приміщень підвалу, укладеного 22.03.2014 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куштим М.А., належать нежитлові приміщення підвалу № 1-9 першого поверху №1-5,10-25 в літ. «А-5» загальною площею 531,0кв.м., що розташовані у будинку АДРЕСА_1 .

За інформацією КП «Харківські теплові мережі» будинок АДРЕСА_1 , де розташовані нежитлові приміщення відповідача, обладнано централізованою системою опалення, теплопостачання. Особовий рахунок № НОМЕР_3 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Після укладення публічного договору, тобто з 01 січня 2022 року особливий рахунок відповідача змінився на №17601-9097.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, за яким споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги.

Законом України «Про теплопостачання» встановлено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Нормами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 ( в редакції постанови № 1022 від 08.09.2021), на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Договір від 31 жовтня 2021 року набрав чинності з 01 грудня 2021 року.

ОСОБА_1 прийняв пропозицію, отримував послуги і частково оплатив їх у лютому 2022 року, що не заперечується відповідачем, а тому є споживачем послуг з постачання теплової енергії.

Постачання теплової енергії відповідачу зафіксовано актами підключення та відключення опалення в житловому будинку по АДРЕСА_1 , які складені представниками КП «Харківські теплові мережі» та представниками житлово-експлуатаційної організації №176/9012 від 17.10.2020, № 176/9830 від 12.04.2021, №176/10181 від 14.10.2021, № 176/11201 від 14.04.2022, № 176/11628 від 22.10.2022, № 176/13044 від 06.04.2023 (а.с.47-53), актом звіряння відпуску-отримання теплової енергії, рахунків за її використання станом на 01.05.2023, актами виконаних робіт по відпуску теплової енергії з грудня 2020 по квітень 2023 і рахунками-фактурами помісячно.

Відповідно до актів обстеження система опалення нежитлових приміщень, які належать ОСОБА_1 є єдиною та невід`ємною частиною системи теплоспоживання житлового будинку по АДРЕСА_1 , теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі».

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної та повної сплати за спожиту теплову енергію за період з грудня 2020 року по 01 січня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 101 088,75грн., яка складається з:

заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_3 станом на 01 січня 2022 року в розмірі 11817,84грн.;

заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_2 з 01 січня 2022 року по квітень 2023 року становить 89 270,91грн.

Крім того, заборгованість по абонентській платі складає 216,04 грн., обслуговування внутрішньобудинкових систем-480 грн.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Оскільки відповідач є власником вказаних нежитлових приміщень та з грудня 2020 року фактично отримував надані послуги з теплопостачання, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з останнього вказаної суми заборгованості.

Доводи відповідача про те, що з 2015 року по теперішній час він не використовує теплову енергію, тому як встановив індивідуальне автономне опалення у своє нежитлове приміщення загальною площею 531 кв.м. по АДРЕСА_1 колегією суддів не приймаються.

Відповідно до п.п.24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 було затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який втратив чинність 17 вересня 2019 року (надалі Порядок №4).

Вказаний порядок №4 визначав процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП.

Натомість цей порядок не передбачав можливості відключення окремої квартири (нежитлового приміщення) від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Так, згідно п.1.2 Прядку №4 для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Прядку №4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

26 липня 2019 року наказом №169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України було затверджено Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (надалі Порядок №169).

Цей Порядок визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п.4 Порядку №169 орган місцевого самоврядування створює своїм рішенням та затверджує склад постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі - Комісія) згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Орган місцевого самоврядування розглядає звернення про відключення від ЦО та/або ГВП у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Комісія є консультативно-дорадчим органом органу місцевого самоврядування, основним завданням якого є розгляд питань щодо відключення споживачів від ЦО та/або ГВП.

Розділом ІІІ Порядку №169 (Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП) передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.

Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.

Усі витрати, пов`язані з відокремленням (відключенням) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, здійснюються за рахунок власника.

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до ЦО та ГВП, у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Так, представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення були обладнані технічні умови КП «Харківські теплові мережі» розробки проектної документації на переобладнання для влаштування автономного теплопостачання, проти чого позивач не заперечував, а також з цим погодилося КП «Жилкомсервіс», адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради.

Разом з тим, представником відповідача не надано ані Витягу із протоколу Комісії з результатами розгляду його звернення про відокремлення (відключення) вказаного нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП, ані затвердженої проектної документації відокремлення, виготовлену згідно з державними будівельними нормами і правилами, ані акту про відокремлення (відключення) нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Більш того, в Акті обстеження системи теплоспоживання від 07 грудня 2015 року, наданого відповідачем на обгрунтування своїх аргументів, зазначено, що система опалення єдина з житловим будинком.

Сторонами по справи не заперечується, та підтверджується розрахунком теплового навантаження, що опалювальна площа, на яку позивачем здійснюється нарахування становить 97,8кв.м (т. ІІ, а.с.31).

Представник відповідача вказував, що нежитлові приміщення були передані відповідачем в оренду і саме орендар сплачував послуги КП «Харківські теплові мережі».

Між тим, належних та допустимих доказів цим доводам не надав. Наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростував. Доказів того, що якісь спати не були враховані позивачем при складанні розрахунку заборгованості матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що договір про надання послуги з постачання теплової енергії набрав чинності з 01 грудня 2021 року, а тому саме з цієї дати мала бути розрахована позивачем заборгованість є помилковими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15.

Зазначене також узгоджується із положенням ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» із змісту якої вбачається, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновком суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина