Справа № 353/701/24
Провадження № 22-з/4808/23/25
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Барков В. М.
04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
суддів: Луганської В. М.,
Мальцевої Є. Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Руслана Віталійовича про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,
Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 450 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , 63 084,41 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період прострочення з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2024 року. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1 211,20 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Тлумацького районного суду від 24 грудня 2024 року (провадження №2-др/353/2/24) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 постановлено стягнути 14 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Тлумацького районного суду від 24 грудня 2024 року (провадження №2-др/353/3/24) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 постановлено стягнути 4450 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року частково задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Р. В. Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2024 року в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Додаткові рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2024 року (провадження № 2-др/353/2/24, № 2-др/353/3/24) скасовано. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період прострочення з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2024 року включно в розмірі 7 493,17 грн. та судові витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 1 329,12 грн., а разом 8 822, 29 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 111,79 грн., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 8078,53 грн.

Також постановлено компенсувати ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету України в порядку, передбаченому кабінетом Міністрів України, судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 649,10 грн.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Р. В. 24 лютого 2025 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук Р. В. просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачки ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 9 900 грн. витрат на правничу допомогу, понесену ним під час розгляду справи в апеляційному суді. До заяви надано докази понесених судових витрат та докази надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення позивачці ОСОБА_2 та її представнику адвокату Футерку В. Л.

У надісланому на адресу апеляційного суду запереченні про стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу надану відповідачу в суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Футерко В. Л. просить відмовити в ухваленні додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 900 грн., оскільки відсутні підстави для стягнення таких витрат. Зокрема, вказує представник ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів. Також, на думку представника позивачки, безпідставними в апеляційній скарзі є аргументи відповідача про те, що в суді першої інстанції відповідачем контррозрахунок суми пені не подавався, оскільки його позиція зводилась до відсутності підстав для стягнення пені загалом. Крім того, представник ОСОБА_2 зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах питання, що підлягає судовому розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив попередній розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме 11 815,80 грн., з яких: 1 816,80 грн. витрати на оплату судового збору, 9 999 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

До поданої 24 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачки на користь відповідача понесених у суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу у розмірі 9 900 грн. представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шевчук Р. В. надав розрахунок таких витрат та докази їх понесення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наявність договірних відносин між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Шевчуком Р. В. підтверджуються ордером на надання правничої допомоги від 08 січня 2025 року та додатком №3 до договору про надання правничої допомоги №01/038/2024 від 27 вересня 2024 року (т.2, а.с. 186, 190).

Актом приймання-передачі наданих послуг від 24 лютого 2025 року підтверджено надання адвокатом Шевчуком Р. В. відповідних послуг, винагорода за які становить 9 900 грн. (т.2, а.с. 185).

Факт сплати відповідачем ОСОБА_1 одержаних послуг з правничої допомоги підтверджується копіями платіжних документів, а саме копіями фіскальних чеків від 03 січня та 24 лютого 2025 року (т.2, а.с. 187, 188)

Позивачка ОСОБА_2 03 березня 2025 року подала заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу надану відповідачу в суді апеляційної інстанції.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи суму відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, розмір заявлених відповідачем витрат на підготовку та направлення до суду апеляційної скарги в сумі 9 900 грн., є таким, що не відповідає критерію розумності, реальності та обґрунтованості їхнього розміру, є непропорційні складності справи, часу, витраченому на їх підготовку та розміру виконаної адвокатом роботи.

Колегія суддів зазначає, що витрати за проведення адвокатом Шевчуком Р. В. власного розрахунку пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 4 800 грн., про які зазначено в акті прийому-передачі наданих послуг від 24 лютого 2025 року, не підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки, оскільки він виконаний за невірним алгоритмом розрахунку пені.

Також не підлягають відшкодуванню витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 1 200 грн., оскільки відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України така заява фактично є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи наявність заперечення позивачки на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та розгляд справи в письмовому провадженні, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Руслана Віталійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 04 березня 2025 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

Є. Є. Мальцева