Провадження № 2/643/204/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Задорожної А.М.,

при секретарі судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та штрафних санкцій за договором позики грошей,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій, враховуючи численні заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 493 137, 60 грн, що еквівалентно 12 000, 00 доларів США станом на 10.09.2024; 1% від несплаченої суми боргу за кожен день прострочення за договором позики грошей в розмірі 2 277 688, 00 грн згідно п.6 Договору позики грошей від 27.12.2021; інфляційне збільшення боргу в розмірі 31 296, 50 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 05.12.2023, після усунення недоліків позивачем, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2024 провадження у справі №643/12650/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та штрафних санкцій за договором позики грошей зупинено до розгляду судом справи №643/6294/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсним удаваного правочину, вчиненого під впливом обману та набрання у ній рішенням законної.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2024 скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

17.01.2024 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли клопотання: про витребування доказу, а саме витребувати у позивачки ОСОБА_1 оригінал блокноту синього кольору в клітинку, розміром схожий на зошит з рукописним текстом, у якому розписана власноруч схема поділу майна за допомогою договору позики; про проведення судово-психофізіологічної експертизи з перевіркою на поліграфі позивачки ОСОБА_1 , поставивши на вивчення ряд питань; про обов`язкову присутність позивачки ОСОБА_1 у судових засіданнях; про огляд електронного доказу зі складенням протоколу огляду, а саме провести огляд та скласти протокол огляду особистого мобільного телефону відповідача Samsung Galaxy A51 imei29581, на якому зберігається оригінал листування у месенджері, у якому сторона позивача неодноразово вказує, що договорі позики являється виключно дольовою власністю при розподілі майна.

16.07.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Третьякової Н.Ю. надійшло клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які можуть підтвердити обставини укладення договорів з метою розподілення майна без настання правових наслідків.

11.09.2024 від позивачки ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про об`єднання справ у одне провадження у цивільній справі №643/12650/23, в якому остання просила поновити строк подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження у цивільній справі №643/12650/23 та справі №643/6294/243 та вважати поважним, об`єднати справу №643/12650/23 та справу №643/6294/24 в одне провадження.

24.02.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшли клопотання: про визнання обов`язковою явку у судове засідання позивачки ОСОБА_1 для дачі особистих пояснень з приводу позовних вимог; про призначення у справі почеркознавчої експертизи, на вивчення якої направити рукописні тексти ОСОБА_1 .

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, до його початку через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій заперечувала проти призначення та проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі №643/12650/23, оскільки вона не заперечує, що саме вона підписувала обидві розписки, тому проведення експертизи є недоцільним та безпідставним. Заперечувала, що у розписках заначено долари США, що очевидно, однак це не має ніякого значення у цій справі. Зазначила, що особисто з`являлася до суду, підписувала процесуальні документи та ознайомлювалася із матеріалами цивільної справи. Звернула увагу суду, на те, що предметом вказаного розгляду по справі №643/12650/23 є договір позики грошових коштів від 27.12.2021, який вже рішенням суду №644/2302/22, яке набрало законної сили, визнаний реальним та укладеним. Вказаним рішення суду встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти до підписання договору в розмірі 12 000, 00 доларів США. У відповідності до п.3.3. договору позики єдиним доказом сплати цього боргу є засвідчена в нотаріальному порядку справжність підпису позикодавця на відповідній заяві про проведення повних фінансових розрахунків і отримання ним усієї заборгованості за цим договором, які він зобов`язується надати позичальнику в день повернення усієї суми боргу за цим Договором. Просила підготовче судове засідання проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву, в якій просив проводити його без його участі, наполягав на розгляді раніше заявлених клопотань. Одночасно подав клопотання про зобов`язання позивачки надати докази у порядку ч.4 ст.81 ЦПК України, які підтверджують факт надання нею у борг коштів у доларах США.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заявлені клопотання, оцінивши наведені у них підстави для їх розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суці. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

За змістом положень ч.2, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Частиною 2 ст.84 ЦПК України унормовано, що у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Крім того, згідно з ч.1 ст.69 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Згідно вимог ч.ч.1, 4 ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України).

Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказу у позивачки ОСОБА_1 оригіналу блокноту синього кольору в клітинку, розміром схожий на зошит з рукописним текстом, у якому розписана власноруч схема поділу майна за допомогою договору позики; про проведення судово-психофізіологічної експертизи з перевіркою на поліграфі позивачки ОСОБА_1 , поставивши на вивчення ряд питань; про огляд електронного доказу зі складенням протоколу огляду, а саме проведення огляду та складення протоколу огляду особистого мобільного телефону відповідача Samsung Galaxy A51 imei29581, на якому зберігається оригінал листування у месенджері, у якому сторона позивача неодноразово вказує, що договорі позики являється виключно дольовою власністю при розподілі майна, а також клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Третьякової Н.Ю. про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які можуть підтвердити обставини укладення договорів з метою розподілення майна без настання правових наслідків, а також клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі почеркознавчої експертизи, на вивчення якої направити рукописні тексти ОСОБА_1 , про зобов`язання позивачки надати докази у порядку ч.4 ст.81 ЦПК України, які підтверджують факт надання нею у борг коштів у доларах США, не підлягають задоволенню за відсутності належного обґрунтування підстав для витребування доказів, допиту свідків, проведення рядку експертиз та конкретизації даних, які мали свідчити про те, що вище перелічене в подальшому буде містити відомості, які стосуються предмета доказування в межах даного спору. Як вбачається з матеріалів справи предметом доказування у зазначеній справі є дії чи бездіяльність відповідача ОСОБА_2 щодо неповернення коштів за договором позики грошей, укладеним між сторонами у справі, а не визнання договору позики удаваним чи недійсним, а тому в задоволенні зазначених клопотань слід відмовити.

Крім того, щодо клопотання позивачки ОСОБА_1 про поновлення строку на подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження у цивільній справі №643/12650/23 та справі №643/6294/243, суд зазначає наступне.

Системний аналіз норм цивільного процесуального законодавства дає підстави для висновку, що однією з умов задля можливості задоволення судом клопотання сторони: подання такого клопотання у передбачені процесуальним законом строки, а у випадку їх пропуску наведення із належним підтвердженням поважних причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно із ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Таким чином, позивачем було пропущено процесуальний строк для звернення до суду і клопотанням про об`єднання цивільних справ №643/12650/23 та №643/6294/243 в одне провадження.

Відповідно до вимог ч.3 ст.188 ЦПК України об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання.

Враховуючи причини та підстави, які слугували пропуском процесуального строку для звернення до суду із цим клопотанням, викладені у клопотанні ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про його задоволення та поновлення процесуального строку для звернення до суду із клопотанням про об`єднання цивільних справ №643/12650/23 та №643/6294/243 в одне провадження.

Одночасно, відповідно до вимог ч.1, 2 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Відповідно до ч.ч.7,8 ст.188 ЦПК України про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження суд постановляє ухвалу.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про об`єднання справ у одне провадження слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язані справи, які розглядаються, основні та похідні позовні вимоги, сторони кожної цивільної справи тощо. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Тобто, умовою об`єднання позовів до кількох відповідачів в одному провадженні є однорідність позовних вимог, спільність предмета позову одного позивача до кількох відповідачів, спільність підстав позову, прав і обов`язків відповідачів та процесуальна доцільність.

Матеріали даної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та штрафних санкцій за договором позики грошей дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи у окремому провадженні, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 643/6294/24, суд першої інстанції має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи № 643/12650/23.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивачки ОСОБА_1 , а тому у його задоволенні слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання обов`язковою явку у судове засідання позивачки ОСОБА_1 для дачі особистих пояснень з приводу позовних вимог, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно із ч.1 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

За таких підстав, для з`ясування усіх обставин справи, повного та об`єктивного її розгляду, суд приходить до висновку про визнання обов`язкової явки в судове засідання позивача ОСОБА_1 для дачі особистих пояснень по суті спору, у зв`язку з чим клопотання відповідача необхідно задовольнити та відкласти розгляд справи.

Згідно положень п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Матеріали справи свідчать про те, що провадження у цій справі відкрито ще у грудні 2023 року, та вона дотепер не розглянута. З метою недопущення порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справи, суд вважає можливим вирішити питання про можливість призначення справи до розгляду по суті на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, не знаходить підстав, передбачених ст. 198 ЦПК України, для відкладення підготовчого засідання або оголошення у ньому перерви, та вважає, що у підготовчому засіданні судом були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а тому приходить до висновку про можливість закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті.

Інших процесуальних дій, вчинення яких, відповідно до положень глави 3 ЦПК України, передбачено до або під час проведення підготовчого судового засідання, не проводилось.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.13, 69, 83, 84, 91, 126-128, 188, 197, 200, 223, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_2 про витребування доказу у позивачки ОСОБА_1 оригіналу блокноту синього кольору в клітинку, розміром схожий на зошит з рукописним текстом, у якому розписана власноруч схема поділу майна за допомогою договору позики; про проведення судово-психофізіологічної експертизи з перевіркою на поліграфі позивачки ОСОБА_1 , поставивши на вивчення ряд питань; про огляд електронного доказу зі складенням протоколу огляду, а саме проведення огляду та складення протоколу огляду особистого мобільного телефону відповідача Samsung Galaxy A51 imei29581, на якому зберігається оригінал листування у месенджері, у якому сторона позивача неодноразово вказує, що договорі позики являється виключно дольовою власністю при розподілі майна, а також клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Третьякової Н.Ю. про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які можуть підтвердити обставини укладення договорів з метою розподілення майна без настання правових наслідків, а також клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі почеркознавчої експертизи, на вивчення якої направити рукописні тексти ОСОБА_1 , про зобов`язання позивачки надати докази у порядку ч.4 ст.81 ЦПК України, які підтверджують факт надання нею у борг коштів у доларах США відмовити.

Поновити позивачці ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду із клопотанням про об`єднання цивільних справ №643/12650/23 та №643/6294/243 в одне провадження.

У задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про об`єднання цивільних справ №643/12650/23 та №643/6294/243 в одне провадження - відмовити.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання обов`язковою явки позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 для дачі особистих пояснень у справі за позовом.

Закрити підготовче провадження у справі та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та штрафних санкцій за договором позики грошей, до судового розгляду по суті на 10.00 годину 20 березня 2025 у приміщенні Московського районного суду м. Харкова.

На судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України.

Суддя А.М. Задорожна