Провадження № 22-ц/801/497/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайла Едуардовича

на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Войнаревича М.Г.,

у справі № 686/21388/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.04.2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником котрого є ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідачем укладено кредитну угоду № 200501280 щодо кредитування, - Кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 8693,65 гривні, з встановленим строком кредитування з 12.04.2016 по 20.05.2017 року, які зобов`язався повернути та сплатити проценти. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та станом на 04.08.2024 виникла заборгованість 23 934,35 гривні - заборгованість за кредитом, 16 016,7 гривень - заборгованість за відсотками, а саме: нараховано сума збитків з урахуванням 3% річних - 2 153,10 гривень, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 9667,52 гривень. Разом заборгованість становить - 35754,97 гривні, які позивач просить стягнути, разом із витратами по сплаті судового збору та оплати правничої допомоги. Також позивач просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки оригінали кредитних договорів за якими набуто право вимоги отримані лише на початку 2023 року.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що договори відступлення права вимоги за якими ТОВ «ФК Фагор» нібито отримало право вимоги за кредитним договором в судовому порядку визнані недійсними, а тому у відповідача не виникло зобов`язання перед ТОВ «ФК Фагор». Вважає, що виконання відповідачем зобов`язання неналежному кредиторові не може вважатись як належне виконання умов договору.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 05 лютого 2025 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше 30-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (35754,97 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 12.04.2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський", правонаступником котрого є ТзОВ "Діджи Фінанс", та відповідачем як позичальником було укладено кредитну угоду № 200501280 щодо кредитування (Кредитний договір), за умовами якої відповідач отримав кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 8 693,65 гривні, з встановленим строком кредитування з 12.04.2016 по 20.05.2017 року, зобов`язавшись повернути позику до 20.05.2017 року включно, а відповідач зобов`язався повернути кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідач договірні зобов`язання належним чином не виконала, у встановлений договором строк і в подальшому отриману позику не повернула, відсотки за користування позикою не сплатила, внаслідок чого в неї станом на 04.08.2024 року перед позикодавцем виникла заборгованість в загальному 35 754,97 гривні, з яких: 23 934,35 гривні - заборгованість за кредитом, 16 016,7 гривень - заборгованість за відсотками, також нараховано сума збитків з урахуванням 3% річних - 2 153,10 гривень, та сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 9 667,52 гривень.

20.07.2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. З Витягу до додатку 1 , вбачається, що 15.06.2020 року укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, який має місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає не повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вже виконане зобов`язання іншому кредитору, а позов подано із пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.02.2022 у справі № 758/10335/16-ц

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, міськрайонним судом не було надано належної правової оцінки обставинам справи та не було встановлено чи порушено право позивача, за захистом якого він звернувся, а тому суд дійшов передчасного висновку про застосування строку позовної давності.

Крім того, відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В матеріалах справи така заява відсутня.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду № 200501280 щодо кредитування, відповідно до умов якої позичальнику надано на умовах повернення, платності, строковості кредитні кошти в сумі 8 693,65 грн.

Відповідач не спростувала обставини отримання кредитних коштів від позивача, їх розмір, не спростувала отримання та використання банківської картки, а також рух кредитних коштів по вказаній картці.

20.07.2020 позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7 БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року.

Вказані обставини встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за спірним кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

Вважаючи себе належним новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 в заперечення позовних вимог надала довідку ТОВ «ФК «Фагор» про погашення заборгованості по договору №200501280 від 12.04.2016 станом на 20.12.2016 та закриття договору як виконаного.

Як вбачається з наданої ОСОБА_1 довідки про відсутність боргу, ТОВ «ФК «Фагор» повідомляє останню, що станом на 20.12.2026 ТОВ «ФК «Фагор» є єдиним законним кредитором за кредитом №200501280 наданим ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно отриманих ОСОБА_1 повідомлень від 20.05.2016, останню було проінформовано ПАТ «Банк Михайлівский» про відступлення прав вимоги по укладеному нею з банком кредитному договору від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Плеяда», а від ТОВ «Плеяда» до нового кредитора ТОВ «Фагор», з проханням сплачувати зобов`язання за кредитним договором на рахунок ТОВ «ФК «Фагор».

Після отримання зазначеного повідомленням, діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором, остання сплатила наявну заборгованість, що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного.

Крім того, станом на здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, тобто в 2016 році, діяв укладений договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань, було сплачено товариству як новому кредитору заборгованість по кредитному договору.

Всі подальші обставини, в тому числі і судові справи, пов`язані з розглядом позову ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стало рішення про зобов`язання ТОВ «ФК» Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договорів факторингу, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті кредитної заборгованості.

Таким чином, доводи апелянта про те, що сплата коштів за кредитним договором ТОВ «ФК «Фагор» не може свідчити про належне виконання умов договору, оскільки укладені договори факторингу між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», та між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» були визнані постановою Господарського суду м. Києва від 01.07.2021 недійсними, є безпідставним.

Надаючи оцінку вказаним доводам колегія суддів звертає увагу, що станом на квітень 20 грудня 2016 року ТОВ «ФК «Фагор» було єдиним новим кредитором за укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 договором, і останньою, після отримання повідомлення про відступлення права вимоги за її кредитним договором, цілком правомірно були сплачені новому кредитору кошти в рахунок заборгованості.

При цьому станом на час виконання своїх кредитних зобов`язань в 2016 році ТОВ «Діджи Фінанс» ще не набуло прав вимоги за цим договором, а подальше визнання останнього єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», не може нівелювати факт виконання відповідачем свого обов`язку як позичальника та слугувати підставою для повторного стягнення з неї кредитної заборгованості.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, без оцінки вказаних обставин у сукупності, не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко Михайла Едуардовича задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2024 року, змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун