провадження № 22-ц/824/1983/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в закритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року у справі за заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулося до суду із заявою про розкриття акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» інформації, яка містить банківську таємницю, щодо платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в податкових органах.

Заява обґрунтована тим, що ФОП ОСОБА_1 має розрахункові рахунки в АТ «Банк Кредит Дніпро». До управління від Державного реєстратора надійшла інформація про те, що ФОП ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, що відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. 12 жовтня 2023 року на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено запит № 42317/6/08-01-24-07-09 про надання інформації та документального підтвердження. На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, наказу Головного управління ДПС у Запорізької області від 10 травня 2024 року № 928-п та направлень від 10 травня 2024 року № 14 та 1442, виданих ГУ ДПС у Запорізькій області, призначена документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2017 року по 30 грудня 2020 року та з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01 січня 2011 року по 30 грудня 2020 року. В результаті здійсненого виходу фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області з 10 травня 2024 року по 16 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за цією адресою ФОП ОСОБА_1 не знаходиться: за вказаною адресою знаходиться багатоповерховий будинок, у домофон по номеру квартири та безпосередньо двері квартири ніхто не відчинив. За результатами перевірки складені акти про відсутність фізичної особи-підприємця за податковою адресою від 10.05.2024 № 1435/08-01-24-06/ НОМЕР_1 , від 13.05.2024 № 1439/08-01-24-07/ НОМЕР_1 , від 14.05.2024 № 1450/08-01-24-07/ НОМЕР_1 , від 15.05.2024 № 1462/08-01-24-07/ НОМЕР_1 , від 16.05.2024 № 1475/08-01-24-07/ НОМЕР_2 та акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю фізичної особи-підприємця за податковою адресою від 16.05.2024 № 1477/08-01-24-07/ НОМЕР_1 .

З метою здійснення податкового контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, заявник просив розкрити інформацію, що становить банківську таємницю відносно ФОП ОСОБА_1 , а саме інформацію про обсяг та обіг коштів за період з дати відкриття рахунку по 30 грудня 2020 року на розрахункових рахунках: № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 в АТ «Банк Кредит Дніпро» із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання при проведенні перевірки.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Запорізькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Головне управління ДПС у Запорізькій області посилається на аналогічні обставини викладенні ним у заяві про розкриття акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» інформації, яка містить банківську таємницю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, Вознесенська ДПІ з 14.09.2006.

ФОП ОСОБА_1 має розрахункові рахунки в АТ «Банк Кредит Дніпро», а саме: № НОМЕР_3 (978- євро) та № НОМЕР_4 (980 - гривня).

30 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, що наказ про проведення позапланової перевірки були направлені ФОП ОСОБА_1 за податковою адресою рекомендованим листом, який не був вручений останньому з будь-яких причини, вказаних на поштовому повідомленні працівником пошти. Заявником не додані докази неможливості вручення ФОП ОСОБА_1 наказу про перевірку протягом всього періоду з дати видання наказу 10 травня 2024 року по день розгляду справи у суді. Заявник надав запит від 20.05.2024 № 6524/5/08-01-24-07-08 до ГУ НП у Запорізькій області щодо встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою, але суду не надав відповіді на запит, зокрема, що ФОП ОСОБА_1 не знаходиться за місцем податкової адреси. Заявником також не надано до суду доказів звернення до АТ «Банк Кредит Дніпро» з запитом про надання інформації про обсяг та обіг коштів за період з дати відкриття рахунку по 30 грудня 2020 року на розрахункових рахунках ФОП ОСОБА_1 в АТ «Банк Кредит Дніпро» із зазначенням контрагентів, дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, а також відмови банку надавати запитувану інформацію.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Згідно з ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Пунктом 1 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею, зокрема, є відомості про стан рахунків клієнтів, в тому числі стан кореспондентських рахунків банків у Національному банку України.

За положеннями ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду.

З аналізу зазначеної правової норми виходить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей довідки у порядку та на підставах, визначених цим Кодексом, з урахуванням законів, що визначають порядок розкриття зазначеними особами інформації, що містить банківську таємницю, таємницю надавача платіжних послуг, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів/електронних грошей на рахунках у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, електронних гаманцях, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

На підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 10 травня 2024 року №928-п та направлень від 10 травня 2024 року № 1441,1442 виданих ГУ ДПС у Запорізькій області, з 10 травня 2024 року повинна була розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) тривалістю 5 робочих днів.

Відповідно до пп. 78.1.7, 78.4 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Отже, виключним випадком, коли у податкового органу виникає право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків без вручення у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копії відповідного наказу, є отримання інформації, що свідчить про ведення нерезидентом господарської діяльності через постійне представництво на території України, відповідно до вимог підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, без взяття на податковий облік (п.п. 78.1.22 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

За обставинами цієї справи податковий орган ініціював проведення перевірки у зв`язку з прийняттям рішення про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а тому мав обов`язок надіслати останньому копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Відповідно до п. 12 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року №10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №752/19172/18 та від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19.

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4. цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абзацу 6 пункту 42.4. статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підставою для задоволення заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, мають бути обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами, зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення ФОП ОСОБА_1 документів, необхідних для проведення перевірки.

Колегія суддів також зауважує, що дійсно, з урахуванням положень статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо кола інформації яка є банківською таємницею, процесуальний закон не вимагає від податкового органу попереднього звернення до банку. Тобто, посилання суду першої інстанції на невжиття податковим органом всіх можливостей для отримання необхідної інформації є помилковими. Однак, вони не впливають на правильність інших висновків, з якими апеляційний суд погодився вище та не можуть бути підставою для скасування в цілому законного та обґрунтованого судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.