Справа № 604/40/25
Провадження № 2/604/128/25
У х в а л а

24 лютого 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Феньо О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Процент»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5915-3680-1 від 24 січня 2024 року.

Згідно п.1.7. вказаного вище договору, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Переказу суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом.

Згідно витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи до анкети заяви на кредит №62324 наданої ТОВ «Фінансова компанія «Процент», платіжна картка позичальник ОСОБА_1 № НОМЕР_1 випущена банком АТ «КБ «Приватбанк».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання про витребування доказів без його участі, клопотання просив задовльнити та витребувати у АТ «КБ «Приватбанк» зазначені ним докази.

Відповідач у призначене судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно п.2. ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст.44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі є необхідність у витребуванні доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому депоновано картку відповідача № НОМЕР_1 , а саме наступну інформацію: чи було емітовано у даному банку платіжну картку на ім`я ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_2 ); виписку по даній картці (якщо така була емітована), за період з 24 січня 2024 року по 29 січня 2024 року з відображенням часу зарахування коштів. Інша інформація яку просить витребувати представник позивача в клопотанні про витребування доказів доказового значення по справі не має, а тому суд не вважає за доцільне задовольнити клопотання в частині витребування інформації про номери телефонів відповідача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.43,76, ст.84, ст.ст.260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» наступну інформацію:

- відомості про те чи було емітовано у даному банку платіжну картку на ім`я ОСОБА_1 (картка № НОМЕР_2 );

- виписку про рух грошових коштів на банківському рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за період з 24 січня 2024 року по 29 січня 2024 року стосовно надходження грошових коштів в сумі 5000 гривень.

Витребувані докази надати суду впродовж 10 (десяти) днів з дня отримання даної ухвали суду.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин впродовж 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд може застосувати до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України (ст. 144,146,148).

Відкласти судове засідання на 16:00 годину 04 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Б. Сташків