ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16745/23

Провадження № 22-ц/820/452/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року (суддя Стефанишин С. Л.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

28 червня 2023 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що між ним та ОСОБА_1 27 травня 2021 року був укладений договір позики, що підтверджується розпискою, написаною відповідачем. Відповідно до цього договору він передав ОСОБА_1 у борг 62000 грн, а останній зобов`язувався повернути позику в повному обсязі до 01.08.2022. У разі недотримання цього відповідач зобов`язувався виплатити пеню в розмірі 1% від позиченої суми за кожен тиждень прострочення. Боргова розписка була написана в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проте у визначений строк відповідач зобов`язання за договором не виконав, борг не повернув. Вважає, що має право на отримання процентів у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 борг за договором позики від 27 травня 2021 року у сумі 62000 грн, проценти за користування позикою за період з 28 травня 2021 року по 01 серпня 2022 року в розмірі 8142,38 грн, всього 70142,38 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 62000 грн, проценти за користування позикою в розмірі 8142,38 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн, судовий збір у сумі 1610,40 грн, всього 91752,78 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 грудня 2024 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього на користь позивача 62000 грн. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Не погоджується із стягненням процентів за користування позикою у розмірі 8142,38 грн. Вказує не те, що не був повідомлений про розгляд справи, що позбавило можливості скористатися правовою допомогою та надати свої заперечення. Суд не дослідив оригінал розписки. Свідки, зазначені в розписці, не були викликані до суду для встановлення факту її написання. Не в повній мірі досліджено нарахування штрафних санкцій за порушення строків повернення коштів.

У відзиві представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів та законність рішення суду першої інстанції.

20 лютого 2025 представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 сформував у системі «Електронний суд» клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному перегляді справи в розмірі 5000 грн, подавши докази на підтвердження таких витрат.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи.

18 жовтня 2023 суд першої інстанції провів заочний розгляд справи за відсутності відповідача.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з частинами 1-5 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 18 жовтня 2023 року.

Оскільки на час проведення судового засідання відомості про належне повідомлення відповідача були відсутні, підстави для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення були відсутні.

На підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За таких обставин частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги. Розгляд справи за відсутності відповідача порушує його права. Суд не забезпечив реалізацію його процесуальних прав, про що він зазначає в апеляційній скарзі і що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Установлено, що 27 травня 2021 року ОСОБА_1 власноручно склав розписку про отримання позики у ОСОБА_2 у розмірі 62000 грн та зобов`язувався повернути позику в повному обсязі своєчасно до 01 серпня 2022 року. У разі недотримання цього відповідач зобов`язувався виплатити пеню в розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення. Боргова розписка була написана в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У визначений строк ОСОБА_1 зобов`язання не виконав, борг не повернув.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Факт укладення 27 травня 2021 року договору позики та отримання від ОСОБА_2 коштів у сумі 62000 грн відповідач не спростував.

Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальникові.

Установлено, що 27 травня 2021 року ОСОБА_1 власноручно склав розписку про отримання грошових коштів, оригінал якої знаходиться у позивача.

Розписка містить, зокрема, дату її складання, відомості про паспорт ОСОБА_1 , отримання грошових коштів у конкретно визначеній сумі 62000 грн, та зобов`язання щодо її повернення, строк повернення.

За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка ОСОБА_1 про отримання 27 травня 2021 року в борг грошових коштів та зобов`язання їх повернути у строк до 01 серпня 2022 року, оригінал якої знаходиться у ОСОБА_2 , є документом, який підтверджує укладення договору позики, засвідчує отримання боржником від кредитора грошової суми.

Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача боргу в сумі 62000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просив ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього боргу у сумі 62000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У зв`язку з тим, що кошти не були повернуті ОСОБА_1 , наявні підстави й для стягнення з нього процентів за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 28 травня 2021 року по 01 серпня 2022 року в сумі 8142,38 грн.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність відмови в позові про стягнення процентів.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не викликав свідків, зазначених у розписці в судове засідання, є безпідставним, оскільки сторони такого клопотання не заявляли.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що не в повній мірі досліджено нарахування штрафних санкцій за порушення строків повернення коштів, оскільки такі вимоги позивач не заявляв і вони не були предметом розгляду у справі.

05 жовтня 2023 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав до суду першої інстанції заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

На підтвердження понесених витрат надав договір про надання правничої допомоги від 21 червня 2023 року; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги; акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 05 жовтня 2023 року; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги при підготовці до розгляду та розгляді справи.

Актом приймання-передачі наданих послуг підтверджено факт повної оплати зі сторони клієнта за надану професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

20 лютого 2025 року представник ОСОБА_2 Бейлик А. Б. сформував в системі «Електронний суд» клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу при апеляційному перегляді справи у розмірі 5000 грн, подавши докази на підтвердження таких витрат, зокрема додаток № 3 до договору про надання правничої допомоги від 21 червня 2023 року; акт № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 20 лютого 2025 року; довідку № 1 до договору про надання правничої допомоги та додатку № 3 від 04 лютого 2025 року.

Актом приймання-передачі наданих послуг підтверджено факт повної оплати зі сторони клієнта за надану професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідач в ході розгляду справи не заявляв клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу.

На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача підлягають стягненню з ОСОБА_1 у сумі 26610,40 грн, (судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та апеляційному суді в сумі 25000 грн).

З урахуванням того, що предметом перегляду у справі було рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідками розгляду позову в повному обсязі, а судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено частково, з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір у розмірі 1423,50 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти за договором позики у розмірі 62000 грн (шістдесят дві тисячі грн), проценти за користування позикою у розмірі 8142,38 грн (вісім тисяч сто сорок дві грн 38 коп), судові витрати в сумі 26610,40 грн (двадцять шість тисяч шістсот десять грн 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1423,50 грн (одна тисяча чотириста двадцять три грн 50 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта