Справа № 128/645/24
Провадження № 22-ц/801/311/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 рокуСправа № 128/645/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Оніщука В.В., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року, ухвалене суддею Карпінською Ю.Ф., повне рішення складено 29 листопада 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_2 терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . Після їх смерті відкрилася спадщину на частину кватири за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є єдиною дочкою своїх батьків і єдиною спадкоємицею їхнього майна, інших спадкоємців немає.

Позивачка вказує, що після смерті батька вона вчасно звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини. Разом з тим, в усному порядку нотаріус відмовив їй в оформлені спадщини, так як в свідоцтві про право власності на житло та в інших документах, які видавалися різними органами влади, прізвище батьків записано як українською мовою « ОСОБА_4 », так і з перекладом на російську мову « ОСОБА_5 ». Їй прийшлось більше року ходити по інстанціях, в тому числі до суду, для встановлення документів у відповідності до законодавства, щоб установити прізвище батьків « ОСОБА_4 ». Після того, як документи були виправлені, вона знову звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини. В усному порядку нотаріус знову відмовив їй, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини після матері ОСОБА_2 . Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, які пов`язані з виправленням помилок, допущених державними органами при оформлені документів батьків та її документів, які підтверджують родинні відносини, тому нотаріальна контора не могла прийняти заяву на прийняття спадщини в передбачені законом строки.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_2 терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

У скарзі зазначає, що суд не звернув уваги на те, що фактично після смерті її матері спадщину прийняв її батько. Нотаріус не міг видати їй постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як були відсутні підстави для заведення спадкової справи і надав роз`яснення. Без зміни у наявних у неї документах прізвищ батьків на українську мову вона не могла подати заяви до нотаріуса про прийняття і оформлення спадщини. Законодавством не передбачено конкретні причини пропуску строку прийняття спадщини, які визнаються поважними.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачка будь-яких дій щодо прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 до моменту звернення 20 лютого 2024 року до суду з даним позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, не вчиняла. Також судом зазначено, що при зверненні з даним позовом до суду відповідачем зазначено орган місцевого самоврядування Агрономічну сільську раду, однак ні до позовної заяви, ні під час підготовчого провадження, ні навіть під час судового розгляду справи не долучено доказів, які б свідчили про відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , а клопотань, в тому числі про витребування доказів (наприклад, копії спадкової справи чи інформації, що стосується спадкової справи після смерті ОСОБА_2 ) позивачем не заявлялося. Мотивована постанова про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину після смерті матері ОСОБА_2 до позову не долучена, а лише припущення сторони позивача про те, що нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для прийняття спадщини після смерті матері не може свідчити про наявність у позивача порушеного права та, як наслідок, можливості звернутися до суду за його захистом. Відтак, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 , звертаючись до суду з даним позовом, не довела належними доказами наявності у неї перешкод здійснити/реалізувати своє право повністю або частково.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася позивачка ОСОБА_6 . Її батьками є: батько ОСОБА_3 ; мати ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 жовтня 2023 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 06 липня 2023 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08 липня 2005 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 15 серпня 2005 року (а.с.5-8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 17 жовтня 2023 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстровано 29 серпня 1974 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19 вересня 2022 року (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 01 листопада 2022 року (а.с.15).

З копії свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1995 року встановлено, що квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка (який) знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належала на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_8 1/4 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 1/4, ОСОБА_2 1/4, ОСОБА_9 1/4 (а.с.11).

З доданого до позовної заяви витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72033060 від 04 квітня 2023 року встановлено, що після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П. було заведено спадкову справу №7/2023.

Суд першої інстанції не досліджував питання наявності спадкової справи після смерті матері позивачки, вказавши, що ОСОБА_1 клопотань про витребування копії спадкової справи після смерті матері не заявляла.

Вказаний висновок суду є помилковим, оскільки у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування» судам роз`яснено, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Відтак, суд першої інстанції, не зважаючи на наявність чи відсутність клопотань сторін, повинен був перевірити наявність або відсутність спадкової справи, що є його, а не позивача, процесуальним обов`язком.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, враховуючи мотиви позову та апеляційної скарги, зважаючи на категорію вказаної справи та необхідність дослідження матеріалів спадкової справи при її розгляді було витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Т.П. належним чином завірені копії:

- спадкової справи №7/2023 (номер у спадковому реєстрі 70482632, дата заведення 04 квітня 2023 року) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ;

- спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (у разі її наявності).

18 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла копія спадкової справи №7/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з якої слідує, що спадщину за законом протягом визначеного законом строку прийняла його дочка ОСОБА_1 ..

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 надана не була, а отже спадкова справа після її смерті не заводилася.

З матеріалів цивільної справи та спадкової справи встановлено, що ОСОБА_1 у 2023 році зверталася до суду із заявою встановлення факту належності документу вказаного вище свідоцтва про право власності на житло. Заявлені вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що вона, як єдиний спадкоємець після смерті батьків, звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, однак, в усному порядку, нотаріус відмовив їй в оформлені спадщини, так як в свідоцтві про право власності на житло прізвище батьків записано з перекладом на російську мову - «Староверец».

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року в цивільній справі №128/4385/23 встановлено факт, що свідоцтво про право власності на житло від 26 січня 1995 року посвідчує, що вказана в ньому квартира дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 - 1/4 частина, ОСОБА_3 - 1/4 частина, ОСОБА_2 - 1/4 частина, ОСОБА_9 - 1/4 частина.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , зазначила, що вона пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини через необхідність приведення документів батьків у відповідності до вимог законодавства з метою встановлення їх прізвища « ОСОБА_4 », через що нотаріус в усній формі відмовив їй в оформленні спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1259 ЦК України).

За змістом статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Однак, частиною 3 цієї статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За обставин даної справи, шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 сплив 17 березня 2023 року.

Спадкодавець за життя не склав заповіту, а тому спадкування відбувається за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена не була.

ОСОБА_1 із вказаним позовом до суду звернулася 20 лютого 2024 року, мотивуючи тим, що нотаріальна контора не могла прийняти заяву на прийняття спадщини у передбачені законодавством строки через помилки у документах, які вона вимушена була виправляти, в тому числі в судовому порядку.

Зі змісту рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року слідує, що ОСОБА_1 вважала, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло необхідне їй для оформлення спадщини після смерті її обох батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які померли протягом короткого проміжку часу (півтора місяці).

Вказане рішення суду у подальшому стало підставою для видачі 25 березня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Косенок Н.Г. свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки згаданої вище квартири після смерті її батька ОСОБА_3 , так як ОСОБА_1 вчасно прийняла спадщину після його смерті.

Інша 1/4 частка цієї ж квартири на праві власності належала матері ОСОБА_1 ОСОБА_10 ..

Колегія суддів враховує, що Агрономічна сільська рада жодних заперечень щодо задоволення позову не висловила.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З врахуванням наведеного, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Подання ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері є єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

При вирішенні даного спору колегія суддів також бере до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи .

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від від 27 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць з дня набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.В. Оніщук

Т.М. Шемета