Справа № 500/4575/18
Провадження № 2/946/864/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Померанч», про визнання умов договору №0 від 27 квітня 2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України, про визнання кредитного договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ТОВ «Померанч», про визнання умов договору №0 від 27.04.2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України та про визнання кредитного договору недійсним,обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27.04.2016 року від його імені з ПАТ «Укрсиббанк» укладено кредитний договір №0, який він не укладав, не підписував, довіреності на вчинення вказаного правочину нікому не надавав. У 2017 році позивачу почали надходили вимоги з банку щодо сплати кредитної заборгованості, після чого він звернувся до ПАТ «Укрсиббанк», Національного банку України про проведення службового розслідування по факту підробки його підпису, але відповіді не отримав. Позивач вказав, що ПАТ «Укрсиббанк» було надано йому копію кредитного договору, який нібито підписаний ним, але це не його підпис. Крім того, він не міг би підписати кредитний договір тією датою, коли він підписаний, оскільки в цей час він перебував за межами України, про що свідчить лист №64/М-14960 від 01.11.2017 року від Державної прикордонної служби України. 29.12.2006 року позивач виїхав з країни та 14.07.2015 року в`їхав. Позивач вважає, що його підпис у договорі №0 від 27.04.2016 року підроблений, тому правочин повинен бути визнаний судом недійним. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати, що умови договору №0 від 27.04.2016 року порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України, визнати кредитний договір №0 від 27.04.2016 року недійсним.

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2018 року ОСОБА_2 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.21 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.11.2018 року залучено до участі у справі співвідповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал»), та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Померанч» (далі ТОВ «Померанч») (а.с.46 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2019 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу (а.с.74 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2019 року відновлено провадження по справі у зв`язку з невиконанням клопотання експерта (а.с.81 т.1).

Згідно супровідного листа від 09.10.2019 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області повторно направлено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз матеріали цивільної справи та зразки підпису ОСОБА_1 для проведення судової експертизи згідно ухвали суду від 20.02.2019 року (а.с. 100 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2019 року відновлено провадження по справі (а.с.112 т.1).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2020 року ОСОБА_3 прийнято до свого провадження цивільну справу (а.с.126 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2021 року залучено до участі у справі правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (а.с.182 т.1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.219 т.1).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання сповіщені належним чином. Представник позивача адвокат Міркун С.М. надав суду клопотання, в якому вказав, що просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином.

27.01.2020 року представник АТ «Укрсиббанк» надав суду письмові пояснення по справі, в яких вказав, що вважає позов необґрунтованим, посилаючись на те, що єдиною підставою позову позивач зазначив те, що він не підписував кредитний договір, проте, всупереч ст.ст.12, 81 ЦПК України жодних доказів зазначеного не надав. Крім того, підписання оскаржуваного правочину від імені АТ «Укрсиббанк» відбувалося співробітниками ТОВ «Померанч» на підставі договору про співробітництво №264-0555 від 30.06.2015 року, відповідно до умов п.1.3 якого ТОВ «Померанч» прийняв на себе зобов`язання щодо пошуку клієнтів, перевірки наданих клієнтами документів, та оформлення кредитних договорів (копія договору додавалася до заяви банку від 23.10.2018 року). Саме тому, АТ «Укрсиббанк» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки жодним чином не міг порушити права та інтереси позивача. З огляду на викладене, представник АТ «Укрсиббанк» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.113-115 т.1).

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ТОВ «Померанч» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору про співробітництво з елементами доручення №264-0588 від 20.11.2015 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Померанч», сторони погодили, що здійснюють взаємовигідне співробітництво під час купівлі товарів клієнтами за рахунок кредитних коштів, що надаються банком (а.с.33-35 т.1).

Згідно договору №0 від 27.04.2016 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку, який був укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та особою в графі договору позики зазначено « ОСОБА_1 », визначена сума кредиту у розмірі 22 548,98 грн. Кредит надається позичальнику для особистих потреб: в сумі 21999,00 грн. на придбання товару, а саме мобільного телефону /смартфону Samsung s7 edge, чохол, плівка, послуги. (а.с.54-57 т.1).

В зазначеному кредитному договорі та графіку платежів міститься підпис у графах «позичальник: ОСОБА_1 » (а.с.54, 55, 56, 57, 58 т.1).

Згідно договору факторингу №77 від 27.02.017 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги в розмірі заборгованості боржників, визначених в реєстрі боржників, в тому числі, відносно договору №0 від 27.04.2016 року із ОСОБА_1 (а.с.24-25, 28 т.1).

Згідно висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи від 29.11.2019 року №19-6439 з причин, викладених у дослідницькій частині висновку, вирішити питання, чи виконані досліджувані підписи від імені ОСОБА_1 у договорі №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 27.04.2016 року, розміщені в правому нижньому куті кожного аркуша договору в графі «Позичальник» праворуч від друкованого тексту « ОСОБА_1 », самим ОСОБА_1 чи іншою особою, не виявилось можливим. Зокрема, обсяг і значимість виявлених розбіжностей підписів зі зразками підписів недостатні для будь-якого (позитивного або негативного) висновку. Виявити більшу кількість ідентифікаційних ознак не вдалося через малий об`єм графічної інформації, який обумовлений стислістю і простотою будови підписів, які складаються з безбуквеного штриха та розчерку, виконані одним простим рухом (а.с.108-110 т.1).

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України наданою ОСОБА_1 , відповідно до бази даних про перетинання державного кордону України за період з 01.01.2016 року по 01.09.2017 року громадянином України здійснено перетинання 08.02.2016 року (в`їзд), 17.02.2016 року (виїзд), 30.05.2016 року (в`їзд), 29.12.2016 року (виїзд), 14.07.2017 року (в`їзд) (а.с. 14 т.1).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц (провадження № 61-20329св19) зроблено висновок, що «правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність».

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Також у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання кредитного договору №0 від 27.04.2016 року від його імені з ПАТ «Укрсиббанк» недійсним, оскільки у випадку недодержання письмової форми встановленої законом договір є нікчемним та неможливо визнати неукладений правочин недійсним, позовна вимога про визнання кредитного договору недійсним не є належним способом захисту прав.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Що стосується вимог позивача про визнання умов договору №0 від 27.04.2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України, суд зазначає, що позивач не надав достатніх доказів щодо не відповідності умов договору вимогам Закону України «Про захист прав споживача» та законодавству України.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову і в частині вимог позивача про визнання умов договору №0 від 27.04.2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Померанч», про визнання умов договору №0 від 27.04.2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України, про визнання кредитного договору недійсним необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.т.6,7 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи, що у задоволенні позову судом відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,83,80,89, 133,141, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, ст.ст. 11,15,16,202,204,207,1054,1055 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до акціонерного товариства «Укрсиббанк», адреса місцезнаходження юридичної особи: 04071, м.Київ, вул. Андріївська, 2/12, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», адреса місцезнаходження юридичної особи: 01033, м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 30, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - товариство з обмеженою відповідальністю «Померанч», адреса місцезнаходження юридичної особи: 65039, Одеська область, м.Одеса, просп. Гагаріна, буд. 25, офіс 558/1, про визнання умов договору №0 від 27 квітня 2016 року такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживача» і не відповідають чинному законодавству України, про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко