Справа № 203/894/14-ц
Провадження № 6/0203/53/2025
УХВАЛА

28 лютого 2025 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Іваницька І.В.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, скасування постанов державного виконавця

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, в якій просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №203/894/14-ц від 17.06.2014, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» грошової суми;

- скасувати постанови державного виконавця Індустріального ВДВС, видані в межах виконавчого провадження №51925748, а саме: від 10.08.2016 про арешт майна боржника, від 04.01.2021 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, від 04.01.2021 про стягнення з боржника виконавчого збору та про арешт коштів боржника.

Подана заява обґрунтована тим, що заочне рішення суду, на виконання якого було видано виконавчий лист, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2023 у справі 203/894/14-ц (провадження №2п/0203/26/2023) скасовано; рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2024 у справі №203/894/14-ц (провадження №2/0203/366/2024) у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на викладене, борг ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не існує, отже наявні підстави для застосування положень ст. 432 ЦПК України. Разом з цим, на думку заявника, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 39, ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» наявні підстави для скасування постанов державного виконавця про арешт майна боржника, коштів боржника, про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Дослідивши подану заяву та викладені в ній вимоги суд доходить до наступного висновку.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VI ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розділом VII ЦПК України врегульований судовий контроль за виконанням судових рішень.

Згідно ст. 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, заявник просить не тільки визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, а й скасувати визначені постанови державного виконавця, тобто фактично вимоги стосуються розгляду заяви в порядку ст. 432 ЦПК України та в порядку ст. 4471 ЦПК України.

Згідно з ч. 9, ч.10 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норми п.2 ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 188 ЦПК України.

Так, згідно п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З огляду на те, що заявлені вимоги є самостійними та їх розгляд має відбуватися окремо, суд доходить висновку про наявність підстав для повернення заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 188, 432, 4471 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, скасування постанов державного виконавця у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В. Іваницька