"05" березня 2025 р. Справа № 363/92/25
РІШЕННЯ
Іменем України
(ЗАОЧНЕ)
05 березня 2025 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Шубочкіної Т.В., за участю секретаря судових засідань Воронюк А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.
Зі змісту позовної заяви убачається, що 29.02.2024 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 370267, відповідно до умов якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 500 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у встановленому договором порядку. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» своє зобов`язання за договором належним чином виконало, передавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 9 528 грн. 00 коп., з яких: 7 934 грн. 60 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 593 грн. 40 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. З урахуванням наведеного, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» просило стягнути зі ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Згідно рекомендованого повідомлення "Укрпошта" за номером 976 відправлення не вручене та повернуто до суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов надано до суду не було.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 29.02.2024 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на видачу кредиту, в якій разом з вказівкою особистих анкетних відомостей просила видати їй кредит в розмірі 10 500 грн. 00 коп. Заява про видачу кредиту особисто підписана ОСОБА_1 , а також представником ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ».
На підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 370267 від 29.02.2024 року, відповідно до п. 1.1 якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 500 грн. 00 коп. на особисті потреби, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на визначених у договорі умовах.
Положення кредитного договору № 370267 від 29.02.2024 року містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який було надано ОСОБА_1 , зокрема, інформацію щодо загальної вартості наданого кредиту, загальних витрат за кредитом, щодо типу, розміру та порядку застосування процентної ставки.
Кредитний договір № 370267 від 29.02.2024 року особисто підписаний ОСОБА_1 як в кінці договору, так і шляхом проставлення підпису на кожній сторінці договору, а також представником ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ».
Невід`ємним додатком до кредитного договору № 370267 від 29.02.2024 року є також графік платежів, який містить інформацію щодо розміру платежів за договором, порядку їх формування та розподілу на погашення існуючої заборгованості, а також строки, протягом яких мають бути сплачені ці платежі. Графік платежів так само особисто підписаний ОСОБА_1 .
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що 29.02.2024 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
З видатного касового ордеру від 29.02.2024 року судом встановлено, що 29.02.2024 року ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» передало у розпорядження ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 10 500 грн. 00 коп. на виконання умов кредитного договору № 370267 від 29.02.2024 року. Касовий ордер містить підпис ОСОБА_1 , яким вона підтвердила факт отримання вказаної суми грошових коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором № 370267 від 29.02.2024 року, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту.
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконала, забезпечивши лише часткове погашення заборгованості з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язку з цим заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 9 528 грн. 00 коп., з яких: 7 934 грн. 60 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 593 грн. 40 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на погоджені сторонами умови кредитування, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору зі ОСОБА_1 , доведено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості у загальному розмірі 9 528 грн. 00 коп., з яких: 7 934 грн. 60 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 593 грн. 40 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом..
На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3 028 грн. 00 коп.).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного, судові витрати, які понесені позивачем та які складаються зі сплати судового збору, підлягають стягненню з ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 526, 610, 612, 626, 1046-1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» суму заборгованості за кредитним договором № 370267 від 29.02.2024 року у загальному розмірі 9 528 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» (адреса місцезнаходження: м. Київ, Оборонська Набережна, буд. 15, корп. 4; ).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т.В. Шубочкіна