МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №2/521/986/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Замниборщ А.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Саліхова Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що 25 січня 2022 року він видав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, на підставі якої уповноважив зазначених осіб, які діють незалежно один від одного, експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем марки BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 з правом управління, продажу, обміну, оренди, страхування, одержання грошей та страхових виплат, виїзду за кордон.

Зазначив, що у квітні 2024 року він випадково помітив в особистому кабінеті Єдиного нотаріального державного веб порталу електронних послуг Міністерства цифрової трансформації «Дія» відсутність відображення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності.

Вказував, що з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві №31/26-939аз від 12 липня 2024 року йому стало відомо, що 28 вересня 2022 року транспортний засіб BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 було перереєстровано на ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №8048/2022/3425686 від 27 вересня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 , який діяв від його імені та ОСОБА_6 , за умовами якого транспортний засіб BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 було продано за 250000,00 грн.

При цьому, відповідач зі свого боку жодним чином не повідомив його щодо продажу транспортного засобу BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 та не передав йому все одержане у зв`язку з виконанням доручення, а отримані грошові кошти у розмірі 250000,00 грн. використав у власних цілях.

Вважає, що з урахуванням несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе встановлених договором доручення зобов`язань, останній має сплатити йому суму боргу з урахуванням інфляційних втрат відповідно до розрахунку та компенсацію за користування його коштами у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми за період з 28 вересня 2022 року, а саме: 32750,00 грн. інфляційні втрати; 14402,50 грн. три відсотка річних від простроченої суми.

Отже, загальна сума боргу, яка підлягає сплаті відповідачем за договором доручення з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, становить 297152,50 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 297152,50 грн., які складаються: 250000,00 грн. -отримані за договором купівлі-продажу №8048/2022/3425686 від 27 вересня 2022 року; 32750,00 грн.-інфляційні втрати; 14402,50 грн.-три відсотка річних від простроченої суми та судовий збір в розмірі 2861,70 грн.

Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28).

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року задоволено заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.40-41).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову (а.с.69-70).

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.95).

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року задоволено заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.103-104).

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року задоволено заяву представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.112-113).

Представник позивача, діючий за ордером від 23 серпня 2024 року в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити (а.с.4,5).

Представник відповідача, діючий за ордером від 24 січня 2025 року в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. Раніше надав відзив на позов та додаткові пояснення у справі (а.с. 76-82,83, 84, 85, 86, 87, 108,124-125).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 2021 року належав автомобіль марки BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 н.з. НОМЕР_3 (а.с.6).

25 січня 2022 року ОСОБА_2 видав на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, на підставі якої уповноважив зазначених осіб, які діють незалежно один від одного, експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем марки BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 , 2011 року випуску, н.з. НОМЕР_3 , з правом управління, продажу, обміну, оренди, страхування, одержання грошей та страхових виплат, виїзду за кордон (а.с.16-17).

З змісту позовної заяви вбачається, що позивач у квітні 2024 року випадково помітив в особистому кабінеті Єдиного нотаріального державного веб порталу електронних послуг Міністерства цифрової трансформації «Дія» відсутність відображення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності.

Встановлено, що 27 вересня 2022 року між ОСОБА_3 , діючого від імені позивача на підставі довіреності НРС 855423 від 25 січня 2022 року та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу №8048/2022/3425686 транспортного засобу BMW ЗER REIHE, VIN- НОМЕР_1 , 2011р.в., н.з. НОМЕР_3 , за умовами якого вказаний транспортний засіб було продано за 250000,00 грн.(а.с.12-13).

28 вересня 2022 року автомобіль BMW ЗER REIHE,VIN- НОМЕР_1 , 2011 р.в., н.з. НОМЕР_3 було зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві №31/26-939аз від 12 липня 2024 року (а.с.9).

Встановлено, що грошові кошти у розмірі 250000,00 грн, які були отримані відповідачем за продаж автомобіля BMW ЗER REIHE,VIN- НОМЕР_1 , 2011 р.в., н.з. НОМЕР_3 позивачу не були повернуті.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та обирає спосіб захисту порушеного права.

Частиною 2 ст. 11ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 237 ЦК України, ч.1 ст. 238 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно зі ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ст. ст. 1003, 1004 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 вказав, що договір доручення, може посвідчуватись довіреністю, та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору.

Згідно зі ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

В процесі судового розгляду представник відповідача не заперечував факт передачі відповідачу за проданий автомобіль грошових коштів у розмірі 250000,00 грн., але вважав, що вказані кошти відповідач не повинен повертати позивачу, оскільки ОСОБА_3 за свої кошти здійснив ремонт автомобіля, вартість якого перевищує суму, яку він отримав за продаж автомобіля.

Факт пошкодження автомобіля і проведення його ремонту, підтверджується фотофіксацією та актом виконаних робіт №ПБ-К000312 від 24 вересня 2022 року (а.с.83,84,85,86,87,89).

Як було встановлено в процесі судового розгляду, позивач згоду на ремонт автомобіля BMW ЗER REIHE,VIN- НОМЕР_1 , 2011 р.в., н.з. НОМЕР_3 , не давав.

При цьому, матеріали справи таких доказів не містять.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 2-438/12 зазначив, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми».

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе встановлених договором доручення зобов`язань, відповідно до розрахунку позивача, ОСОБА_3 має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та компенсацію за користування коштами позивача у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми за період з 28 вересня 2022 року, що складає: 32750,00 грн. інфляційні втрати; 14402,50 грн. три відсотка річних від простроченої суми.

Таким чином, загальна сума боргу, яка підлягає сплаті відповідачем на користь позивача за договором доручення з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, становить 297152,50 грн.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у справі складає 2861,70 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.26).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 237, 238, 244, 530, 611, 625, 1000, 1003, 1006 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 виданий 28 квітня 2006 року Орджонікідзевським РВХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти в розмірі 297152 (двісті дев`яносто сім тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 50 копійок, які складаються з: 250000,00 грн. отримані за договором купівлі-продажу №8048/2022/3425686 від 27 вересня 2022 року; 32750,00 грн. інфляційні витрати; 14402,50 грн. три відсотка річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 виданий 28 квітня 2006 року Орджонікідзевським РВХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 2861 (дві тисячі вісімсот шістдесят одна) гривня 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 06 березня 2025 року.

Суддя: О.М. Сегеда