Справа № 127/5891/25
Провадження № 2/127/1018/25
УХВАЛА

03 березня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про зобов`язання вчинення дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Вінницяобленерго» про зобов`язання відповідача укласти з ним типовий договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії потужністю 110 кВт за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи, що він є новим власником об`єкта нерухомості за цією адресою (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») та звертався до відповідача з пропозицією укласти договір на розподіл (передачу) електричної енергії відносно цього об`єкта, але останній договір не укладає, чим порушує його права споживача.

Відповідно до положень ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин в порядку позовного, наказного та окремого провадження, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 904/6125/20.

Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Відповідно до п.1 частини1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Слід також врахувати, що ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих ЦК, ГК, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №214/4137/17).

При цьому визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору (п. 4.13 ухвали Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/5179/20).

У даному випадку вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські.

Як слідує з матеріалів позовної заяви, позивач на момент звернення до суду з позовом є зареєстрованою у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем, тобто є суб`єктом господарювання, зокрема за КВЕД 55.10 «Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення».

Предметом позову у справі є зобов`язання укладання договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії визначеної обсягом потужності за об`єктом нежитлової нерухомості - база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 2411 кв. м, розташованої по АДРЕСА_1 .

Вказаний об`єкт нерухомості був набутий у власність позивачем ОСОБА_1 у АТ «ДТЕК Західенерго» на підставі договору купівлі-продажу майна від 02 вересня 2024 року, з додатками, посвідченого приватним нотаріусом ВМНО Бєлою О. М. за реєстровим №2013. Згідно витягу №393213207 від 02.09.2024 з Державного реєстру речових прав база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є об`єктом нежитлової нерухомості.

Позивач неодноразово звертався з приводу вирішення питання електропостачання бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у т.ч. як ФОП із заявою до територіального підрозділу відповідача щодо укладення договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок по об`єкту база відпочинку для виробничої діяльності «діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення».

При цьому, звертаючись до відповідача з досудовою вимогою щодо укладення договору на розподіл (передачу) електричної енергії, позивач у листі від 28 жовтня 2024 року зазначав, що відповідно до умов договору з попереднім власником цей об`єкт нерухомості вже мав електропостачання, його наявні технічні умови дозволяють здійснити повторне під`єднання до електричної мережі відповідача як оператора надання послуг, а сам новий договір має характер переукладення попереднього на постачання електричної енергії.

До позовної заяви також додано договір про постачання електричної енергії №ГА 500400, укладений 03 жовтня 2011 року між двома господарюючими суб`єктами ПАТ «Вінницяобленерго» та ПАТ «Західенерго», за умовами якого останній як споживач та попередній власник об`єкта нерухомості (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), отримує за плату електропостачання визначеного обсягу потужності для потреб цього об`єкта нерухомості.

Суд також враховує, що відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

При цьому об`єкт нерухомості, щодо забезпечення електроенергією якого виник спір (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), є нежитловою нерухомістю, що в свою чергу, виключає споживання позивачем електричної енергії для задоволення власних побутових потреб. Будь-яких відомостей про використання цього майна для власних побутових потреб позивача матеріали позову не містять.

Отже з наведених обставин слідує, що спір у справі виник з приводу укладання договору саме у господарській діяльності, сторонами якого є позивач як фізична особа - підприємець та відповідач як господарююча юридична особа, а тому такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та його належить розглядати в порядку господарського судочинства, тому у відкритті провадження в справі слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.186, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про зобов`язання вчинення дії.

Роз`яснити особі його право як фізичної особи-підприємця на звернення до суду з позовом у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: