Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 лютого 2025 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

секретар судового засідання Чейпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду в порядку заочного розгляду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивований тим, що 30 травня 2024 року позивач надав відповідачці позику в сумі 980 Євро зі строком повернення до 25 червня 2024 року, що підтверджується даною відповідачем розпискою від 30 травня 2024 року, яка підтверджує одержання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 зазначених грошей в борг та зобов`язання повернути останньому грошову суму в зазначеному розмірі.

Станом на 25 червня 2024 року і до дня подання позову відповідач суму в розмірі 980 Євро не повернув, що свідчить про те, що з 25 червня 2024 року вона є боржником, що прострочила виконання свого зобов`язання. Досягнути вирішення спору без звернення до суду позивачу не вдалося.

Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

В судове засідання 14 лютого 2025 року:

позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву, згідно якої просить розгляд провести у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення суду. Додав оригінал розписки.

відповідач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подала.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст. 280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення .

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлено наступні обставини:

30 травня 2024 року позивач надав відповідачці позику в сумі 980 Євро зі строком повернення до 25 червня 2024 року, що підтверджується даною відповідачем розпискою від 30 травня 2024 року, яка підтверджує одержання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 зазначених грошей в борг та зобов`язання повернути останньому грошову суму в зазначеному розмірі.

Станом на 25 червня 2024 року і до дня подання позову відповідач суму в розмірі 980 Євро не повернув, що свідчить про те, що з 25 червня 2024 року вона є боржником, що прострочила виконання свого зобов`язання.

Оригінал розписки долучено до матеріалів справи.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасниками судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ні встановлено договором.

Як вбачається із змісту розписки від 30 травня 2024 року предметом позики були кошти в сумі 980 Євро, які позичальник ОСОБА_2 зобов`язувалась повернути у строк до 25 червня 2024 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та порядку, що передбачені договором.

З цього питання викладена правова позиція ВСУ (у справі №6-63цс13 від 18.09.2013 року).

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

На цьому акцентує увагу у своєму правовому висновку викладеному у постанові ВСУ (у справі №6-1967цс15 від 11.11.2015 року).

Таким чином, враховуючи зміст розписки від 30 травня 2024 року наданої ОСОБА_2 суд вважає, що вона є борговою в розумінні ст.ст.1046-1050 ЦК України. Дана розписка містить зобов`язання про повернення коштів взятих в борг, а також дату повернення до 25 червня 2024 року.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

На підтвердження невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми позики позивач надав суду оригінал розписки відповідачки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка виконала свої зобов`язання за договором позики та повернула позивачу грошові кошти.

Разом з тим, як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2022 року у справі №756/1712/21 (провадження №61-17390св21), заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, в якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за договором позики (розпискою) в іноземній валюті, а саме 980 Євро, як і зазначено у розписці, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

З відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. за подачу позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,12,13,19,76-83,141,259,263-265,274,279,280-282 ЦПК України, ст.ст.526,527,549,610,611,612, 1046-1050 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Суддя Дегтяренко К.С.