РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2025 р. Справа № 596/132/25

Провадження № 2-о/596/22/2025 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.

представника заявника адвоката Тесля П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині в режимі відеоконференцзв`язку в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тесля П.О. звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Посилається на те, що заявниця є потерпілою від систематичного домашнього насильства психологічного характеру з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ст. 173-2 КУпАП постановами Гусятинського районного суду Тернопільської області області від 01.07.2024 року у справі № 596/1144/24, постанови Гусятинського районного суду від 19 вересня 2024 року по справі № 596/1615/24. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 й надалі здійснює психологічне насильство над заявницею, просить винести суд обмежувальний припис яким ОСОБА_2 слід заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з заявницею та наближатись ближче ніж за два метри до місця її проживання АДРЕСА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, представник заявниці адвокат Тесля П.О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. Доповнив, що власником домоволодіння є матір заявниці.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, тому неявка ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши представника заявника ОСОБА_1 адвоката Теслі П.О., дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи слідує, що заявниця та заінтересована особа є колишнім подружжям.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.10.2022 року в справі №596/737/22, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , що слідує з свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМІ №999969 від 09.09.2009 року зареєстрованого в реєстрі за №918, виданого державним нотаріусом Копичинецької державної нотаріальної контори Лотовською О.М.

Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру від 05.03.2025 року за №1173151, №1173151, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 20.11.2024 року знятий з реєстрації в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП відносно заявниці, а саме постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2024 року (справа №596/1119/24); постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 01 липня 2024 року (справа №596/1144/24) та постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2024 року (справа №596/1615/24).

Цими судовими рішеннями встановлено неодноразове вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини, та її матері, з якими він спільно проживає та пов`язаний спільним побутом. ОСОБА_2 висловлював словесні образи нецензурною лексикою, образливими словами, погрозами фізичною розправою, проганяв з дому, псував особисті речі, чинив моральний та психологічний тиск.

Заявниця посилається на те, що незважаючи на судові рішення, ОСОБА_2 продовжує протиправну поведінку щодо неї, що полягає в здійсненні психологічного насильства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що ОСОБА_2 , який заявниці приходиться колишнім чоловіком, неодноразово за місцем проживання ОСОБА_1 вчиняв щодо колишньої дружини(та її матері ОСОБА_3 ) домашнє насильство психологічного та економічного характеру, що вбачається із вищенаведених судових рішень Гусятинського районного суду Тернопільської області.

Дії ОСОБА_2 полягали у образах нецензурною лексикою, приниженні, погрозах фізичною розправою, чиненні морального та психологічного тиску, що в сукупності вказує на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , що викликає у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Заявник ОСОБА_1 з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування ОСОБА_2 застосованих судом заходів впливу до нього, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї домашнього насильства.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(ч.1 ст.13 ЦПК України).

З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на строк три місяці та визначити заходи тимчасового обмеження прав в межах заявлених вимог:-заборонити будь-яким чином спілкуватися із заявницею та заборонити наближатися до місця її проживання АДРЕСА_1 ближче ніж за два метри.

Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якої діє адвокат Тесля Петро Олексійович (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 05.09.2024 року №017/06.1/8756), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на строк 3 (три) місяці.

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 : заборонити будь-яким чином спілкуватися із заявницею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися ближче ніж за 2 (два) метри до заявниці по місцю її проживання АДРЕСА_1 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 березня 2025 року.

Суддя Елла МИТРАЖИК