Провадження № 2/357/73/25
05 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В.П.,
секретар судового засідання Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛА ВЕЖА БУД» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів
Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі «Позивач»), інтереси якого представляє його представник, звернувся до суду з позовом до ТОВ «БІЛА ВЕЖА БУД» (далі «Відповідач») про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилалася на наступні обставини.
21.05.2021 року між сторонами було укладено Договір про спільну діяльність №2105221, який містить елементи інвестиційного договору та договору про участь фізичних осіб у будівництві багатоповерхового квартирного житлового будинку на земельній ділянці в межах Шкарівської сільської ради.
Відповідно до п.1.1 та 1.2 Додатку №1 до умов договору Відповідач зобов`язався передати позивачу по акту прийому-передачі квартиру АДРЕСА_1 в межах Шкарівської сільської ради на п`ятому поверсі, загальної площею 38,1 кв.м.
Згідно з п.1.3 Додатку №1 до договору попередня вартість квартири складає 579120,00 гривень.
Відповідно до п.4.1 розділу 4 Особливі умови Договору запланований термін введення в експлуатацію об`єкту нерухомості, разом з усіма видами робіт 01.04.2023 року.
Станом на день звернення до суду будівельні роботи завершено не було.
Позивач свої обов`язки за вказаним Договором виконав своєчасно та в повному обсязі, сплативши Відповідачу грошові кошти в розмірі 339760,00 гривень, що підтверджується відповідним квитанціями про перерахунок коштів.
Між сторонами було складено графік повернення коштів в сумі 339760,00 гривень, сплачених Інвестором ОСОБА_1 по Договору про спільну діяльність №210521 від 21.05.2021 року.
Відповідач після розірвання договору добровільно повернув Позивачу 100000,00 гривень, що підтверджується видатковими касовими ордерами.
Залишок коштів, які Відповідач має повернути Позивачу становить 239760,00 гривень (339760,00 гривень 100000,00 гривень).
09.01.2024 року Позивачем було передано Відповідачу претензію щодо повернення належних йому грошових коштів, утім Відповідачем вимоги претензії було проігноровано.
Позивачем було нараховано Відповідачу неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, яка за період з 01.04.2023 року по 01.04.2024 року становить 2625372,00 гривень (239760,00 гривень х 3% = 7192,80 гривень х 365 днів = 2625372,00 гривень), за період з 01.04.2024 року по 01.09.2024 року становить 1100498,40 гривень (239760,00 гривень х 3% = 7192,80 гривень х 153 дні = 1100498,40 гривень), що загалом становить 3725870,40 гривень (2625372,00 гривень + 1100498,40 гривень).
З огляду на викладене Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 3965630,40 гривень.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
13.09.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 29-30).
У призначені в межах підготовчого провадження судові засідання представник відповідача жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.
20.11.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній справі, призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 42).
05.03.2025 року у судове засідання Позивач/його представник не з`явилися, до канцелярії суду представником Позивача було подано заяву про розгляд даної справи без участі сторони Позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 57).
У всі призначені по справі судові засідання представник Відповідача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45). Відзиву, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило.
Частина поштових відправлень, які було направлено на адресу Відповідача, повернулися до суду з довідками підприємства поштового зв`язку з відмітками «за закінченням зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 37, 50, 58).
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Такий правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 року по справі №755/4829/23.
Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин.
21.05.2021 року між сторонами було укладено Договір про спільну діяльність №2105221, який містить елементи інвестиційного договору та договору про участь фізичних осіб у будівництві багатоповерхового квартирного житлового будинку на земельній ділянці в межах Шкарівської сільської ради (а.с. 5-8).
Відповідно до п. 1.3. Договору об`єкт нерухомості згідно з цим договором крім самого об`єкту нерухомості входять також системи електропостачання, централізованого теплопостачання, водопостачання та водовідведення, будь-які інженерні та інші комунікації, якими обладнаний об`єкт, що забезпечує можливість використання Об`єкту нерухомості за призначенням, Вимоги інвестора щодо об`єкта нерухомості, строки, кошториси будівництва та інші умови визначаються в Додатку №1 до даного Договору.
Згідно з пунктами 3.2 та 4.1 Договору - запланований термін введення об`єкту нерухомості (квартири) разом з усіма видами робіт та оформлення права власності позивача на об`єкт будівництва здійснюється в строк до 01.04.2023 року.
Відповідно до п.1.1 та 1.2 Додатку №1 до умов договору Відповідач зобов`язався передати позивачу по акту прийому-передачі квартиру АДРЕСА_1 в межах Шкарівської сільської ради на п`ятому поверсі, загальної площею 38,1 кв.м. (а.с. 9).
Згідно з п.1.3 Додатку №1 до договору попередня вартість квартири складає 579120,00 гривень (а.с. 10-11).
На виконання положень указаного Договору позивач сплатив Відповідачу грошові кошти в розмірі 339760,00 гривень, що підтверджується відповідним квитанціями про перерахунок коштів (а.с. 13-15).
Між сторонами було складено графік повернення коштів в сумі 339760,00 гривень, сплачених Інвестором ОСОБА_1 по Договору про спільну діяльність №210521 від 21.05.2021 року (а.с. 23).
Відповідач після розірвання договору добровільно повернув Позивачу 100000,00 гривень, що підтверджується видатковими касовими ордерами (а.с. 16-19).
Залишок коштів, які Відповідач має повернути Позивачу становить 239760,00 гривень (339760,00 гривень 100000,00 гривень).
09.01.2024 року Позивачем було передано Відповідачу претензію щодо повернення належних йому грошових коштів (а.с. 20-21).
Доказів на підтвердження виконання Відповідачем умов Договору про спільну діяльність №2105221 від 21.05.2021 року або повернення Позивачу Відповідачем 239760,00 гривень, сплаченим ним на підставі указаного договору, матеріали справи не містять.
До указаної суми заборгованості Позивачем нараховано неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення, яка за період з 01.04.2023 року по 01.04.2024 року становить 2625372,00 гривень (239760,00 гривень х 3% = 7192,80 гривень х 365 днів = 2625372,00 гривень), за період з 01.04.2024 року по 01.09.2024 року становить 1100498,40 гривень (239760,00 гривень х 3% = 7192,80 гривень х 153 дні = 1100498,40 гривень), що загалом становить 3725870,40 гривень (2625372,00 гривень + 1100498,40 гривень) (а.с. 3).
Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Також ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За правилами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 883 ЦК України передбачено відповідальність підрядника. Так, підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з п.7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» - договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ);
робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб п.21 ч.1 ст. 1Закону України «Про захист прав споживачів».
споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника п.22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Згідно з ч.1 та 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Висновки суду.
Ураховуючи згадані норми чинного законодавства України, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню.
Із Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути грошові кошти за Договором про спільну діяльність № 210521 від 21.05.2021 року в розмірі 3965630,40 гривень (три мільйони дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч шістсот тридцять гривень 40 копійок), що складається із:
239760,00 гривень грошових коштів відповідно до Договору про спільну діяльність №220621/1 від 22.06.2021 року;
3725870,40 гривень - неустойки.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки Позивач є звільненим від сплати судових витрат на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а його вимоги задоволено повністю, із Відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3965,63 гривень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд , -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛА ВЕЖА БУД» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛА ВЕЖА БУД» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за Договором про спільну діяльність № 210521 від 21.05.2021 року в розмірі 3965630,40 гривень (три мільйони дев`ятсот шістдесят п`ять тисяч шістсот тридцять гривень 40 копійок), що складається із:
239760,00 гривень грошових коштів відповідно до Договору про спільну діяльність №220621/1 від 22.06.2021 року;
3725870,40 гривень - неустойки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛА ВЕЖА БУД» на користь держави судовий збір у розмірі 3965,63 гривень (три тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 63 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛА ВЕЖА БУД», місцезнаходження: вулиця Вернадського, будинок 10, квартира 187, місто Біла Церква, Київська область, 09106, .

Повне судове рішення складено 06.03.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров