Справа № 159/8320/24
Провадження № 2-др/159/2/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25 лютого 2025 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Панечко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Ковелі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитин,
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.
13.02.2025 року до суду подана заява представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про судові витрати на правничу допомогу адвоката під час розгляду справи в сумі 4000 грн.
19.02.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей. Зарєстроване провадження 2-др/159/3/25.
Ухвалою об`єднані вказані заяви в одне провадження №2-др/159/2/25.
Як зазначив ВС у постанові від 01.11.2023р. справа №202/3681/16 додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення.
Судове засідання було призначене на 03.02.2025р. в яке сторони не з`явилися.
Згідно з матеріалами справи сторона відповідача 13.01.2025р. надіслала засобами електронного суду відзив в якому просить стягнути судові витрати на правничу допомогу. На підтвердження обґрунтованості витрат надав копію ордера серії АС № 1123873 від 13.01.2025 року., копія договору про надання правничої допомоги від 13.01.2024 року, копія рахунку від 13.01.2025 року, копія акта прийому-передачі виконаних робіт, квитанція від 13.01.2025 року.
Зазначені документи свідчать, що за подання відзиву відповідач сплатив за правничу допомогу адвоката суму 4000 грн, попередній розрахунок яких було наведено у відзиву.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи ніж судовий збір, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До таких витрат відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Позивач із заявою про зменшення судових витрат на правничу допомогу не звертався.
Враховуючи вимоги ч.6 ст.137 ЦПК України, про обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що наведені документи надані відповідачем свідчать про співмірний розмір витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Що стосується судових витрат позивача, суд виходить із такого.
В судове засідання, яке було призначене на 03.02.2025р. сторона позивача не з`явилася. Представник позивача звернувся із заявою в якій зазначив, що докази про витрати на правову допомогу будуть надані у строк передбачений ст.141 ЦПК України.
В ч.8 ст.141 ЦПК України вказано, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 10.02.2025 року.
З поштового конверта та трекінку вбачається, що із такою заявою сторона позивача звернулася на пошту 13.02.2025р.
Отже позивачем подано заяву у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України строк.
- надання усної консультації з питань стягнення додаткових витрат на дітей;
- підготовка та подання до суду позовної заяви про стягнення додаткових витрат на
- контроль руху справи в суді першої інстанції;
- підготовка та подання до суду заяви про доручення копій документів на
підтвердження здійснення судових витрат у справі;
- отримання судових рішень та виконавчих листів у цій справі та надання
консультацій щодо подальших дій клієнта для їх виконання.
Притому в акті наданих послуг від 13.02.2025 року не зазначено кількість витраченого адвокатом часу.
Відповідач звернувся із заявою про зменшення витрат на адвоката до суми 4000 грн., аргументуючи тим, що при визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Так, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19, від 17.01.2024 року у cправі №910/2158/23.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, яка є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті про отримання правничої допомоги, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи.
Суд погоджується із доводами відповідача про недоведеність співмірності судових витрат позивача із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
За таких підстав суд керуючись ч.5 ст.137 ЦПК України зменшує розмір витрат на правничу допомогу адвокатом, які підлягають стягненню с відповідача до суми 4000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.
В ч.10 ст.141 ЦПК України зазначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
- судові витрати на користь позивача 4000,00 грн.
- судові витрати на користь відповідача 1765,20 грн..
Різниця до стягнення з відповідача 4000,00-1765,20=2234,80 грн.
Керуючись ст. 137, 142, 246, 270 ЦПК України
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 2234,80 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 25.02.2024р..

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН