Справа № 683/3873/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Бондарчук Л.А.

секретаря Поважнюк Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові Хмельницької області цивільну справу №683/3873/24, 2/683/326/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності,

у с т а н о в и в:

В грудні 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і просить виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна та визнати за позивачкою право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна на належну їй 26/100 частку домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 65.2 кв. м, житловою площею 35.0 кв. м, в тому числі: кухня (1-1) площею 8.5 кв.м., коридор з паливною (1-2) площею 16.6 кв.м, ванна кімната (1-3) площею 5.1 кв.м, житлова кімната (1-4) площею 29.8 кв.м, житлова кімната (1-5) площею 5.2 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів "Д-І" та 26/100 частку земельної ділянки площею 0.0844 га кадастровий номер :04:004:0010, припинивши її право спільної часткової власності на 26/100 частку вказаного домоволодіння та 26/100 частину земельної ділянки. Земельна ділянка кадастровий номер :04:004:0010, на якій розташоване домоволодіння, належить позивачці та відповідачам на праві спільної часткової власності, в тому числі ОСОБА_1 належить 26/100 вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 26/100 частка домоволодіння та 26/100 частка земельної ділянки площею 0.0844 га кадастровий номер :04:004:0010, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначена частина будинку, яка належить позивачці, фактично становить самостійний об`єкт нерухомого майна, загальною площею 65.2 кв. м, житловою площею 35.0 кв. м, в тому числі: кухня (1-1) площею 8.5 кв.м., коридор з паливною (1-2) площею 16.6 кв.м, ванна кімната (1-3) площею 5.1 кв.м, житлова кімната (1-4) площею 29.8 кв.м, житлова кімната (1-5) площею 5.2 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів "Д-І" та земельна ділянка кадастровий номер :04:004:0010, на якій розташоване домоволодіння.

Власниками інших часток домоволодіння та земельної ділянки є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Частка домоволодіння кожного із сторін є фактично окремим об`єктом нерухомого майна - має самостійний вхід та комунікації.

Належний сторонам житловий будинок поділений на три частини, кожна з яких утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень використовуваних для проживання однієї сім`ї. Частини будинку відокремлені стіною та мають окремі виходи з вулиці. Кожна частина будинку може бути виділена та функціонувати як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна.

Причиною звернення до суду вказує те, що вона не може вільно володіти та користуватися належною їй часткою домоволодіння: зокрема не може без згоди співвласників будинку зареєструвати місце проживання в будинку членів своєї сім`ї, не має змоги оформити субсидію, не може приватизувати земельну ділянку, на якій розташована належна їй частка домоволодіння.

Представник позивачки - адвокат Віхерко Н.О. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та позивача, позов підтримала та просила задоволити.

Відповідачі, які належним чином повідомлені до суду не з`явилися, причини неявки не відомі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 26/100 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель та 26/100 часткою земельної ділянки площею 0,0844 га кадастровий номер :04:004:0010 за адресою АДРЕСА_1 . Власниками іншої частки вказаного будинковолодіння є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Земельна ділянка, на якій розташований належний сторонам житловий будинок перебуває у їх користуванні із визначенням меж.

Належна ОСОБА_1 частка будинковолодіння складається з приміщень житлового будинку загальною площею 65.2 кв. м, житловою площею 35.0 кв. м, в тому числі: кухня (1-1) площею 8.5 кв.м., коридор з паливною (1-2) площею 16.6 кв.м, ванна кімната (1-3) площею 5.1 кв.м, житлова кімната (1-4) площею 29.8 кв.м, житлова кімната (1-5) площею 5.2 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів "Д-І" та 26/100 частка земельної ділянки площею 0.0844 га кадастровий номер :04:004:0010, припинивши її право спільної часткової власності на 26/100 частку вказаного домоволодіння та 26/100 частину земельної ділянки.

Зазначені приміщення та земельна ділянка перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_1 .

Дані обставини підтверджуються: Договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавутою Т.О. 19 жовтня 2001 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідкою про вартість майна, технічним паспортом на будинок, висновком щодо технічної можливості виділу частки в натурі від 03 грудня 2024 року № 307.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).

Відповідно ч. 1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками за домовленістю право спільної часткової власності на нього припиняється.

У Постанові КЦС ВС від 10.04.2023 року у справі №520/8307/15-ц здійснено Системний аналіз правових норм статей 183358364 ЦК України, що дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

За змістом вказаних норм, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13».

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2019 року у справі № 286/3653/18.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в Постанові пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п.6).

Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 03 грудня 2024 року за технічними показниками 26/100 частка об`єкта нерухомого майна бути поділено на самостійні об?єкти нерухомого майна.

Оскільки виділ належної позивачці частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, тому її позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв.

Керуючись ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належну ОСОБА_1 26/100 частину житлового будинку, яка складається з приміщень житлового будинку загальною площею 65.2 кв. м, житловою площею 35.0 кв. м, в тому числі: кухня (1-1) площею 8.5 кв.м., коридор з паливною (1-2) площею 16.6 кв.м, ванна кімната (1-3) площею 5.1 кв.м, житлова кімната (1-4) площею 29.8 кв.м, житлова кімната (1-5) площею 5.2 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів "Д-І" та 26/100 частину земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0010, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, який складається з приміщень житлового будинку загальною площею 65.2 кв. м, житловою площею 35.0 кв. м, в тому числі: кухня (1-1) площею 8.5 кв.м., коридор з паливною (1-2) площею 16.6 кв.м, ванна кімната (1-3) площею 5.1 кв.м, житлова кімната (1-4) площею 29.8 кв.м, житлова кімната (1-5) площею 5.2 кв.м., господарські будівлі та споруди - хлів "Д-І" та 26/100 частину земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0010, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 26/100 частку земельної ділянки кадастровий номер :04:004:0010 та 26/100 частину житлового будинку, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1

Суддя