Провадження № 2о/205/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Друга дніпровська державна нотаріальна контора та малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року заяву було залишено без руху та запропоновано заявникові усунути недоліки із дотриманням п. 2 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником заявника 04 грудня 2024 року було подано уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами окремого провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено.

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 1989 року, посвідченого Другої дніпропетровською державною нотаріальною конторою, мати заявниці, ОСОБА_4 придбала частини житлового будинку АДРЕСА_1 (раніше Дніпропетровськ). На момент укладення вказаного договору, мати заявниці, ОСОБА_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком заявниці, ОСОБА_3 , тому частини зазначеного будинку є їх спільною сумісною власністю. Також у подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , окрім заявниці, народився син, ОСОБА_3 . При отриманні документів та перекладі прізвища батьків, батькові ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були видані документи, в яких зазначено прізвище « ОСОБА_5 », мати заявниці отримала документи, в яких її прізвище було вказано « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат заявниці, син ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , ОСОБА_3 . 15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте, постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 15 березня 2024 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутнє підтвердження родинних відносин між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Просила суд встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту смерті останньої були чоловіком і дружиною. Представник заявника у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності та відсутності заявниці, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

Заінтересована особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, у своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, будь-яких заяв до суду не подавала.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає за наступних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с. 37, 36).

Батьками ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18), є ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с. 19), після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с. 17), після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцеві майно у зв`язку із неможливістю встановити факт перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами.

Тобто, даною нормою законодавець наголосив про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт перебування у шлюбі ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до моменту смерті останньої, для чого 15 листопада 2024 року звернулася до суду із заявою про встановлення цього факту.

При цьому, достатніх та належних доказів, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, судові не надано.

Сам по собі факт зазначення у графі «батьки» у свідоцтвах про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , не може бути достатнім доказом, що вказані особи перебували у зареєстрованому шлюбі станом на 11 вересня 1989 року, або ж цей шлюб не був розірваний станом на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а встановлення такого факту буде суперечити принципам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, тобто, ґрунтуватиметься на припущеннях.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім цього, на час звернення до суду ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є особами, які померли, і встановлення даного факту жодним чином не може мати вплив на їх права та обов`язки, оскільки відповідно до вимог ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд не приймає до уваги посилання заявника на постанову Верховного Суду № 691/1237/20 від 03 листопада 2021 року, оскільки в даному випадку судами розглядався спір в порядку позовного провадження.

За таких обставин правові підстави для встановлення зазначеного факту відсутні, а у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням приписів ч. 7 ст. 294 ЦПК України судовий збір, який було сплачено заявником при поданні заяви до суду, підлягаєвіднесенню за рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 223, ч. 7 ст. 294, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-6 ст. 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора (місцезнаходження за адресою: 49018, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1) та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: