ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/2301/24 Номер провадження 22-ц/814/871/25Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Чумак О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2024 року у складі судді Ситник О. В.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Зіньківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 , орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести відповідні зміни до актового запису № 01 від 22.04.2014 про народження дитини.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2024 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що розгляд справи в позовному провадженні унеможливлюється зникненням безвісти ОСОБА_2 , який буде відсутній при розгляді справи та позбавлений можливості заперечувати проти вимог позивача чи їх визнавати, а також користуватися іншими правами та обов`язками, що передбачені нормами цивільно-процесуального законодавства саме для відповідача.

Вказує також, що нормами чинного законодавства України не передбачена процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, тому у даному випадку за аналогією мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою, четвертою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що запис про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України за вказівкою матері.

Військовозобов`язаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківство якого по відношенню до своєї дитини просить встановити заявник, зник безвісти, про що до ІНФОРМАЦІЯ_4 15.07.2022 надійшло повідомлення з в/ч НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи мету встановлення в окремому провадженні факту, що має юридичне значення, заявник вказувала, що відсутність документального підтвердження батьківства ОСОБА_2 по відношенню до її сина ОСОБА_3 позбавляє її можливості отримати інформацію щодо відкритого кримінального провадження по факту зникнення ОСОБА_2 та звернення до військової частини із заявою про виплату грошового забезпечення, а також до органів соціального захисту для отримання державної допомоги для дитини зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, перелік яких визначений у частині другій статті 293 ЦПК України, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом (частина третя статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу - за вказівкою матері дитини і заява, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подана, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду за позовом матері, опікуна, піклувальника дитини, особи, яка утримує та виховує дитину, а також самої дитини, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (стаття 128 СК України).

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду (частина перша статті 130 СК України).

Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть фізичної особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 43, частини першої статті 46 ЦК України фізична особа визнається безвісно відсутньою або оголошується померлою лише за рішенням суду і доки факт відсутності або смерті/загибелі особи не встановлений у визначеному законом порядку, вважається, що особа здійснює свої права та обов`язки.

У справі, що переглядається апеляційним судом, ОСОБА_2 не визнаний судом безвісно відсутнім та факт його смерті не встановлено, а інформація щодо його зникнення безвісти не тягне правових наслідків втрати ним цивільної правоздатності, відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість позовного провадження для визнання батьківства ОСОБА_2 щодо її дитини не є обґрунтованими.

Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Також згідно статей 16-163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, його діти, у тому числі усиновлені, вдова (вдівець), батьки (усиновлювачі), жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, а також його утриманці, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному цим Законом. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання.

Таким чином, встановлення факту батьківства зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 по відношенню до дитини заявника ОСОБА_1 впливає на права членів його сім`ї, зокрема, дітей, батьком яких він зареєстрований в установленому законом порядку, батьків та інших осіб, які мають право на грошове забезпечення військовослужбовця та на одноразову грошову допомогу у разі встановлення його загибелі (смерті), що виключає безспірність встановлення такого факту, як обов`язкової умови справ окремого провадження.

З огляду на вищевказане колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства (в рамка окремого провадження), оскільки з вимог заявника вбачається спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Доводами апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовуються, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу заявника без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2024 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. В. Чумак