ЄУН №337/5452/24
Провадження № 2/337/132/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ширіній С.А.,

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 року представник позивача-адвокат Фельський С.Л., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, з 2011 року ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , проживали разом однією сім`єю, у громадському шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 від цих стосунків у них народився син ОСОБА_3 . Після народження дитини позивачка та відповідач періодично проживали разом, потім їх стосунки погіршились та вони знову почали жити окремо. Відповідач з моменту настання вагітності не хотів визнавати, що дитина від нього, у зв`язку з чим після народження сина він відмовився визнавати себе його батьком, та не захотів бути вписаним у свідоцтво про народження. У зв`язку з чим, позивачка звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про встановлення батьківства. Відповідно до рішення суду ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 . Дитина з самого народження перебуває на утриманні позивачки. Відповідач уникає від сплати аліментів, які повинен сплачувати відповідно до наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2019 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Просить позбавити відповідачаОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 10.10.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 07.02.2025 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивачки-адвокат Фельський С.Л., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без його участі. Проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської Ради по Вознесенівському району, в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Суд встановив, що згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2018 року визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.11.2019 року відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дитина мешкає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Вознесенівського району від 26.12.2024 р. визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітніх дітей і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Таким чином, беручи до уваги вказані вище обставини в сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів неповнолітнього сина, позов ОСОБА_1 , підлягає задоволенню. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього сина, заходів для забезпечення належних умов їх виховання, фізичного, духовного та морального розвитку не приймає, про його стан здоров`я не піклується, матеріально не забезпечує, з дитиною разом не проживає, не спілкується і не зустрічається, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 .

Керуючись ст.60, 63 ЦК України, ст.7, 150, 155, 164, 180-182, 243, 244 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 206, 211, 247, 259, 263, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : С.А. Ширіна