ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3023/25 Справа № 214/3596/24 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

28 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М.,Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П. по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунального підприємства «Кривбасводоканал», про стягнення коштів у зв`язку з поворотом виконання судового рішення,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року повністю відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв`язку з поворотом виконання судового рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року.

Однак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунального підприємства «Кривбасводоканал», про стягнення коштів у зв`язку з поворотом виконання судового рішення не може бути відкрито, з наступних підстав.

Апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки, згідно ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або, якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, залишається без руху.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись із апеляційною скаргою на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року, повне судове рішення складено 23 вересня 2024 року, 31 грудня 2024 року, тобто з пропуском тридцятиденного процесуального строку, який обліковується з дати складання повного судового рішення та закінчується 23 жовтня 2024 року.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не заявлено, тому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху для усунення недоліків та надано строк для їх усунення, а саме: для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року була направлена на адресу ОСОБА_2 , яку вона зазначила в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 та на адресу електронної пошти, вказану ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_1

Іншої адреси для листування та іншої адреси електронної пошти апелянти не зазначили.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, яка була направлена судом на адресу апелянта - ОСОБА_2 , зазначену нею в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), як не вручена адресату відділенням поштового зв`язку, із відміткою про неможливість вручення судової кореспонденції адресату у зв`язку з його відсутністю повернулась на адресу суду 24 січня 2025 року.

На адресу електронної пошти, вказану апелянтом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки про доставку електронного листа ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року надійшла об 18:38:43 15.01.2025.

Порядок вручення судової кореспонденції визначено Главою 7 ЦПК України.

Так, згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , зазначила в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , як місце свого проживання, та не надала суду апеляційної інстанції заяви про зміну місця проживання, у зв`язку з чим кореспонденція суду апеляційної інстанції, зокрема, ухвала суду від 15 січня 2025 року, направлена на цю адресу вважається доставленою, навіть якщо ОСОБА_2 за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, яка була направлена судом на адресу ОСОБА_2 , зазначену нею в апеляційній скарзі, не вручена адресату із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення судової кореспонденції адресату у зв`язку з його відсутністю, а тому ця ухвала суду вважається врученою ОСОБА_2 належним чином, у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України.

Разом з тим, ОСОБА_1 відповідно до довідки про доставку електронного листа ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2025 року доставлена о 18:38:43 15.01.2025.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Кожна особа має право на перегляд справи в апеляційному порядку. Проте строки на апеляційне оскарження визначені цивільним процесуальним законодавством стосуються всіх учасників справи в однаковій мірі.

Відтак, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року.

Виходячи із наведеного, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: