ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6209/23 Номер провадження 22-ц/814/674/25Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,

за участю секретаря : Дороженко Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадження Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2024 року прийнято та об`єднано з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання частки у праві власності на майно,

В подальшому, 23.10.2024 р. позивачем по зустрічному позову ОСОБА_2 було подано клопотання ( заяву) про забезпечення його зустрічного позову, в якій він просив заборонив вчиняти будь-які нотаріальні дії по відчуженню спірного нерухомого майна та заборонити вчиняти будь-які дії відносно автомобіля (оформлення договору купівлі - продажу) в органах ДАІ, шляхом накладення арешту на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 486,5 кв. м, розташований за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 9680000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 44,8 кв.м., вартістю 2642000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 40,6 кв.м., вартістю 1940000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- трьох кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 90,5 кв.м., вартістю 4452000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- не житлове приміщення (машиномісце) N 9 (IX) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 10,5 кв.м., вартістю 477000 грн., зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- не житлове приміщення (машиномісце) N10 (Х) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею, загальною площею 9,2 кв.м., вартістю 418 000 грн., зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- автомобіль легковий хетчбек SUZUKI SWIFT, 2011 року виробництва, вартість 309290 грн. зареєстровано автомобіль на ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказував, що існує реальна небезпека втрати спірних об`єктів внаслідок дій позивача ОСОБА_1 , на яку оформлено все вищеперераховане майно і саме в неї знаходяться правоустановчі документи на нього. Стверджує, що йому відомо про вчинення нею дій по розміщенню оголошень з продажу їх спільного майна.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2024 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на майно:

- житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 486,5 кв. м, розташований за адресою АДРЕСА_1 . Вартістю 9680000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 44,8 кв.м. Вартістю 2642000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 40,6 кв.м. Вартістю 1940000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 90,5 кв.м. Вартістю 4452000 грн. - зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- нежитлове приміщення (машиномісце) N 9 (IX) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 10,5 кв.м. Вартістю 477000 грн., зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- нежитлове приміщення (машиномісце) N10 (Х) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею, загальною площею 9,2 кв. м. Вартістю 418 000 грн., зареєстровано право власності за ОСОБА_1 ,

- автомобіль легковий хетчбек SUZUKI SWIFT, 2011 року виробництва, вартість 309290 грн. зареєстровано автомобіль на ОСОБА_1 .

Накладення арешту обумовлено наявністю спору між сторонами та можливістю його відчуження під час розгляду спору в суді.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначає, що з її боку відсутні перешкоди ОСОБА_2 у володінні та користуванні майном, на яке накладено арешт, оскільки він вільно користується машиномісцями, домоволодінням в с. Верхоли, від якого має ключі.

Заперечує подання нею оголошень про продаж майна.

Наполягає на тому, що суд обмежив її в процесуальних правах, не дав можливості бути присутньою в судовому засіданні, в якому вирішувалось питання забезпечення зустрічного позову та надати свої власні пояснення з цього приводу.

Також посилається на недоотримання суддею процедури вирішення питання про заявлений їй відвід, що також свідчить про порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею право на 1/2 частину майна як за дружиною.

Ухвалою Октябрського районного суду від 14.07.2023 р. відкрито провадження по даній справі і призначено підготовче засідання.

13.06.2024 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним права власності на майно.

В порядку поділу майна просив припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення машиномісце N 9 (IX) та N10 (Х) в житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , загальною площею 10,5 кв.м. та 9,2 кв. м відповідно Вартістю 477000 грн. та 418000 грн., зареєстровані за ОСОБА_1 ,

Стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю вартості спільного подружнього майна в грошовому еквіваленті, шо становить 2126290 грн.

Ухвалою Октябрського районного суд м. Полтави від 01.10.2024 р. прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про забезпечення зустрічного позову шляхом накладення арешту на спірне майно, суд першої інстанції виходив з необхідності застосування такого заходу забезпечення як арешт спірного майна з огляду на існування між сторонами реального спору з приводу його поділу та вмотивував свій висновок посиланням на положення ст. 150 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено наявність спору між сторонами та реальність втрати спільного майна, шляхом його можливого відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення зустрічного позову стосуються виключно предметів спору, які є об`єктами поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки предметом як первісного так і зустрічного позовів фактично є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ між ними.

Вид забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на спірне майно не суперечить положення ст. 150 ЦПК України та відповідає принципу співмірності із заявленими позовними вимогами.

В даному випадку застосоване судом забезпечення є процесуально обґрунтованим, з огляду на те, що титульним власником нерухомого майна та спірного автомобіля згідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є ОСОБА_1 , а відтак по справі можуть існувати ризики відчуження останньою спірного майна до моменту вирішення судом спору про його поділ між колишнім подружжям.

Зазначені обставини слугують підставою для висновку про можливість виникнення істотних ускладнень чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Таким чином, зважаючи на реальність спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, накладений судом арешт на спірне майно виступає процесуально визначеним гарантом неможливості його відчуження на час розгляду справи.

Вжиття процесуального заходу у вигляді накладення арешту не порушить вимоги ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача за зустрічним позовом на справедливий суд, гарантованого ч. 1 ст. 6 цієї ж Конвенції.

При цьому колегія суддів зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси сторони на той випадок, коли інша сторона буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилання на нові докази чи обставини, які б доводили його помилковість.

Так, відхиляються колегією суддів твердження апелянта про те, що суд порушив її права як учасника справи, не викликав належним чином в судове засідання при розгляді заяви про забезпечення позову, чим порушив її право надати свої пояснення з цього приводу.

Вказані доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на положеннях ст. 153 ЦПК України, згідно яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених ч.5 даної статті.

При цьому суд може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову і лише у виняткових випадках, коли надані заявником пояснення та докази є недостатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд в судовому засіданні з викликом сторін.

Тобто за загальним правилом розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без виклику сторін та не пов`язаний з необхідністю з`ясовувати їх позицію.

При цьому, лише сам суд визначає процесуальну необхідність та наявність виняткових випадків для проведення судового засідання, з викликом сторін.

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції дотримано вимоги закону щодо порядку та строків розгляду заяви про забезпечення позову без виклику сторін, що не може бути розцінено як порушення процесуальних прав позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

Крім того, не може розглядатись як підстава для скасування ухвали місцевого суду та прийняття ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову твердження апелянта про недотримання суддею порядку вирішення питання про заявлений їй відвід.

Сама по собі незгода сторони позивача з діями судді щодо своєчасності передачі справи для вирішення питання відводу не є процесуально достатньою підставою для скасування ухвали про забезпеченням позову та може бути включена позивачем до апеляційної скарги на рішення суду в разі незгоди з вирішенням спору.

При цьому, колегія суддів зауважує, що інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, а вжиття заходів забезпечення цивільного позову жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.

За вказаних обставин по справі відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця Л.І. Пилипчук