Справа № 279/7297/24
Провадження № 2/279/297/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Бобровою В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/7297/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 17.12.2023 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14478-12/2023. 29.04.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором №14478-12/2023 від 17.12.2023 року.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 29.04.2024 року має заборгованість за да кредитним договором №14478-12/2023 від 17.12.2023 року в розмірі 21875, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 16875,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

29.12.2023 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №2558881. 14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за договором позики №2558881 від 29.12.2023 року.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 16.05.2024 року має заборгованість за договором позики №2558881 від 29.12.2023 року в розмірі 12045,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 9045,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

12.12.2023 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22787-12/2023. 17.12.2023 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28267-12/2023. 29.04.2024 року між ТОВ ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №290420204, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитними договорами №22787-12/2023 від 12.12.2023 року та №28267-12/2023 від 17.12.2023 року.

Оскільки, відповідач порушила умови кредитних договорів станом на 29.04.2024 року має заборгованість за кредитним договором №22787-12/2023 від 12.12.2023 року в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №28267-12/2023 від 17.12.2023 року в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

01.12.2023 року між ТОГВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1153115. 30.05.2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30052024 відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором №1153115 від 01.12.2023 року.

Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору має заборгованість станом на 30.05.2024 року в розмірі 44838,00 грн. з яких: 9000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 35838,00 грн. заборгованість за відсотками.

Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити, так як доводи ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" грунтуються на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про дійсний факт укладання зазначених кредитних договорів між сторонами. Електронний оригінал зазначених вище договорів відсутній у відповідача, як про те зазначає позивач у своїй заяві. Договір від 17 грудня 2023р. з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» № 14478-12/2023, ані від 14 грудня 2023р. з ТОВ «АВАНС. КРЕДИТ» № 22787-12/2023, ані від 14 грудня 2023р. з ТОВ «АВАНС. КРЕДИТ» № 28267-12/2023, ані від 1 грудня 2023р. з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» № 1153115 та ОСОБА_1 не містять відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме ОСОБА_1 , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідачки не підтверджує проходження цією особою верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. ОСОБА_1 , не підписувала ніяких вищезазначених договрів із будь-якими фінансовими компаніями і не отримувала кредитних коштів, а з боку Позивача суду не надано достатніх і допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 погодила всі істотні умови цих кредитних договорів. Не містить позовна заява і відомостей, підтверджених належними, допустимими, достатніми доказами про те, що Відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету клієнта із зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписала договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про платіжні послуги». У зв`язку з чим вважає це не доведеним і факту укладання кредитного договору саме Відповідачкою також не підтверджено порядку укладання договору, який є основною умової зазначених договорів (п.2.1. договору № 14478-12/2023 від 17.12.2023, п.2.1 договору № 22787- 12/2023 від 14.12.2023, п.2.1. договору № 28267-12/2023 від 17.12.2023, п. 1.15 договору № 11531115 від 01.12.2023). Крім того, будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом відповідачки, електронна ідентифікація (автентифікація) якої здійснена з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і сумнівів у суду не викликав, в матеріалах справи також відсутній. Як і відсутні будь-які документи, що підтверджують особу позичальника. Крім того, в матеріалах справи відсутній відповідний документ на підтвердження того, що відповідачка отримувала смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідачки, а також те, що такий переказ є завершеним. позивач не надав суду у якості доказу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів на відповідний рахунок відповідача, за обома вказаними в позові договорами, та згідно з яким можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу саме як кредитні кошти; підтвердив факт користування вказаними кредитними коштами відповідачем, а також можна було б встановити суму, яку відповідач сплатив/перерахував позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним.Розрахунки заборгованості за кредитними договорами складені самим позивачем, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача. Отже, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеними кредитними договорами. З долучених до матеріалів справи доказів в обґрунтування позову, відсутнє відповідне платіжне доручення чи його належним чином завірена копія на підтвердження тих обставин, що Первісні кредитори, перерахували Відповідачу на платіжну картку кредитні кошти згідно з договором № 14478-12/2023 від 17.12.2023 в сумі 5000,00 грн., № 22787-12/2023 від 14.12.2023 в сумі 3000,00 грн., № 28267-12/2023 від 17.12.2023 в сумі 3000,00 грн., № 11531115 від 01.12.2023 в сумі 9000,00грн., вказаних в розрахунках заборгованості за кредитом, доданому до позовної заяви. Надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за вказаними кредитними договорами. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку боргу відповідача. Номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними. У той же час, наявної у кредитора інформації щодо карткового рахунку позичальника свого часу було достатньо для виникнення спірних правовідносин та здійснення відповідних платіжних операції з переказу кредиту, докази про що вже мають існувати у кредитора згідно вимог Закону України «Про платіжні послуги». З розрахунків вимог банку, який додано до позову, неможливо встановити суму, яку відповідач сплатив/перерахував позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, неможливо встановити чи були суми, здійснені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитом, зараховані для погашення тіла кредиту або процентів, якщо таке мало місце. Відтак, посилання позивача на надання відповідачу кредитних коштів є безпідставними та не підтверджено належними доказами. В матеріалах справи відсутні копії повідомлень про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 14478-12/2023 від 17.12.2023, № 22787-12/2023 від 14.12.2023, № 28267-12/2023 від 17.12.2023, № 11531115 від 01.12.2023, позовна заява не містять доказів того, що вказані повідомлення направлені у визначені законом строки боржнику, та доказів того, що адресат їх отримав. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку нібито фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитними коштами, а саме за договором № 14478-12/2023 від 17.12.2023 в сумі 16875,00 грн., № 22787-12/2023 від 14.12.2023 в сумі 9000,00 грн., № 28267-12/2023 від 17.12.2023 в сумі 9000,00 грн., № 11531115 від 01.12.2023 в сумі 35838,00грн., Але, відсутне будьяке обґрунтування права таких вимог в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (Постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. (Постанова ВП ВС від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

Позивачем відповідь на відзив не подано.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом Украiни «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутних послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням етектронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примiрнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реестрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реестрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення вiд особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторiн».

Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитні договори від 01.12.2023 року, 14.12.2023 року, 17.12.2023 року та від 29.12.2023 року містять електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.7 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 1050 ЦК України зазначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Судом встановлено, що 01.12.2023 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1153115, відповідно до якого ОСОБА_1 отрмала кредит в розмірі 9000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою 2,2% в день, орієнтована загальна вартість кредиту становить 80280,00 грн.

30.05.2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30052024 відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором №1153115 від 01.12.2023 року.

Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору має заборгованість станом на 30.05.2024 року в розмірі 44838,00 грн. з яких: 9000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 35838,00 грн. заборгованість за відсотками.

12.12.2023 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22787-12/2023, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 2,50% в день. Відповідно до п.7.1 Договороу цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом сторін та діє дл повного виконання клієнтом зобов`язань за ним.

17.12.2023 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №28267-12/2023, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 120 днів, зі сплатою 2,50% в день. Відповідно до п.7.1 Договороу цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом сторін та діє дл повного виконання клієнтом зобов`язань за ним.

29.04.2024 року між ТОВ ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №290420204, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитними договорами №22787-12/2023 від 12.12.2023 року та №28267-12/2023 від 17.12.2023 року.

Оскільки, відповідач порушив умови кредитних договорів станом на 29.04.2024 року має заборгованість за кредитним договором №22787-12/2023 від 12.12.2023 року в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №28267-12/2023 від 17.12.2023 року в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 9000,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

17.12.2023 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14478-12/2023, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 5000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою 2,50 % в день.

29.04.2024 року між ТОВ "Стар Файненс Груп" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за кредитним договором №14478-12/2023 від 17.12.2023 року.

Оскільки, відповідач порушив умови договору, станом на 29.04.2024 року має заборгованість за да кредитним договором №14478-12/2023 від 17.12.2023 року в розмірі 21875, 00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 16875,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладених кредитних договорів не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №1153115 від 01.12.2023 року, № 22787-12/2023 від 14.12.2023 року, №28267-12/2023 від 17.12.2023 року, № 14478-12/2023 від 17.12.2023 року підлягають задоволенню.

29.12.2023 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №2558881, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала в позику 3000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою 3.00 %.

14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу від 14.06.2021 року за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників , включаючи суму основного зобов`язання (позики), плати за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Оскільки договір факторингу був укладений 14.06.2021 року, таким чином, позивач не набув права вимоги за договором позики від 29.12.2023 року, відповідно до договору факторину №14/06/21 від 14.06.2021 року, а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики №2558881 року від 29.12.2023 року задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд критично відноситься до долученої позивачем додаткової угоди №24 від 16.05.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, оскільки вона не містить суми заборгованості до реєстру боржників №24 від 16.05.2024 року, на який, як на підставу своїх вимог посилається позивач.

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності в матеріалах справи повідомлень про відступлення прав вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц (провадження № 61-2269св18).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошова вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісних кредиторів, які вказані в кредитних договорах, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Однак, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитним договорам ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Непогоджуючись з розміром та порядком нарахування відсотків за кредитними договорами відповідач, в свою чергу, не здійснив контррозрахунок таких сум.

При цьому, суд критично відноситься до доводів представника відповідача щодо не отримання кредитних коштів, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами.

Кредитні договори від 01.12.2023 року, 14.12.2023 року, 17.12.2023 року та від 29.12.2023 року містять електронний підпис одноразовим ідентифікатором підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в анкеті-заяві на кредит та в кредитному договорі, Реквізити та підписи Сторін.

Отже, наведеним вище, спросовуються аргументи сторони відповідача щодо непідписання відповідачем Договорів, оскільки саме ОСОБА_1 ініціювала укладення договорів, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора.

Крім того, відповідачем не зазначено, що паспортні дані клієнта, зазначені в договорі про надання кредиту, не відповідають паспортним даним відповідача.

Доказів звернення відповідача до правоохоронних органів з приводу викрадення мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чи іншої втрати можливості користуватися зазначеним абонентським номером відповідачем суду не надано, як і не надано даних про незарахування на картковий рахунок відповідача кредитних коштів.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України (0,88%).

Керуючись ст.ст.4-12,141,247,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.525,526,530,549,610-612,628,629,638,1048,1050 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 44838 (сорок чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень заборгованості за кредитним договором № 1153115 від 01.12.2023 року станом на 30.05.2024 року; 12000 (дванадцять тисяч) гривень заборгованість за кредитним договором № 22787-12/2023 від 14.12.2023 року станом на 29.04.2024 року, 12000 (дванадцять тисяч) гривень заборгованість за кредитним договором № 28267-12/2023 від 17.12.2023 року станом на 29.04.2024 року, 21875 (двадцять одна тисяча вісімсот сімдесят п`ять) гривень заборгованість за кредитним договором № 14478-12/2023 від 17.12.2023 року станом на 29.04.2024 року, а всього 90713 (дев`яносто тисяч сімсот тринадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати в розмірі 2664 (дві тисячі шістсот шістдесят чотири) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідльністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місце знаходження: 07400, м. Бровари, вул. Лісова,2, поверх 4, Київська область, РНОКПП 35625014.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом