Справа № 489/6635/24
Провадження № 2/489/314/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання припинити зловживання правами шляхом припинення певних дій,

встановив:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 припинити зловживання своїми правами шляхом припинення дій, які порушують права ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач 06.04.2023 звернулась до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 15.11.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва за рішенням від 12.09.2011 у справі № 2-2633, про стягнення із позивача, який на даний час знаходиться за кордоном, на користь відповідача аліментів на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому відповідач просила стягнення аліментів здійснити з 22.03.2018, хоча у період з 15.11.2011 до 06.04.2023 не зверталась до органів державної виконавчої служби із заявами про стягнення з позивача аліментів. Позивач, починаючи з 2014 року, працював у Литві, два рази на рік повертався до України з метою зустрічі з донькою, проживав в цей період у відповідача, систематично надавав їй грошові кошти у значних розмірах. У період з березня 2022 року по листопад 2022 року включно дитина знаходилась у нього в Литві, перебуваючи на повному його забезпеченні. Між тим постановою державного виконавця від 27.10.2023 позивачу встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тому коли в 2023 році він приїхав на похорони свого сина ОСОБА_3 , який загинув внаслідок бойових дій, він не змін повернутись до Литви, відповідно не має можливості заробляти кошти та утримувати себе і свою доньку. На переконання позивача, дії відповідача свідчать про недодержання нею при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою ст. 13 ЦК України. Доказом відсутності у відповідача права вимоги до нього щодо виплати аліментів на дитину ОСОБА_1 вважає нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. заяву від 02.04.2019, згідно якої ОСОБА_4 заявила, що не має до нього вимог по виплаті аліментних платежів, договірних або інших невиконаних зобов`язань.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2024 головуючим у справі визначено суддю Коваленка І.В.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва (суддя Коваленко І.В.) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2024 суддя Коваленко І.В. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід відмовив, заявив собі самовідвід від розгляду цивільної справи № 489/6635/24 (провадження № 2/489/2448/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Цивільну справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматичний розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2024 головуючою по справі визначено суддю Микульшину Г.А.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.10.2024 суддею Микульшиною Г.А. прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 ; суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи до розгляду справи в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання у справі.

07.10.2024 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Ільїна О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що звернення ОСОБА_4 до виконавчої служби з виконавчим документом про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки починаючи з22.03.2018 не є правочином в розумінні діючих норм цивільного законодавства. В даному випадку має місце волевиявлення стягувача на реалізацію свого права на отримання аліментів на дитину. Правові наслідки пред`явлення виконавчого листа до виконання наступають у відповідності до положень ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того зазначає, що з поданого позову не зрозуміло, зловживання якими саме правами позивач просить припинити та в чому вони полягають.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2024 головуючою по справі суддею Микульшиною Г.А. заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Ленінського районного суду м. Миколаєва для внесення до системи авторозподілу.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2024 (суддя Коваленко І.В.) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Микульшиної Г.А.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2025 головуючою по справі суддею Микульшиною Г.А. заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Ленінського районного суду м. Миколаєва для внесення до системи авторозподілу.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2025 (суддя Кокорєв В.В.) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Микульшиної Г.А.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.03.2025 головуючою по справі суддею Микульшиною Г.А. заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Ленінського районного суду м. Миколаєва для внесення до системи авторозподілу.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.03.2025 (суддя Коваленко І.В.) відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Микульшиної Г.А.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 83-84), причини неявки суду повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Ільїн О.В. в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином, у відзиві на позовну заяву просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи та змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.04.2023 ОСОБА_4 звернулась до начальника Інгульського відділу Державної виконавчої служби в м. Миколаєві із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа,виданого 15.11.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти просила стягувати з 22.03.2018. Повідомила, що на даний час ОСОБА_1 знаходиться за кордоном (а.с. 5).

07.04.2023 заступником начальника відділу Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаїбовим Р.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2633/2011, виданого 15.11.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 20.04.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. посвідчено заяву ОСОБА_4 , згідно якої остання підтвердила, що їй відомо, що її колишній чоловік ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїжджає з України на постійне місце проживання до Литовської Республіки. У зв`язки з цим ОСОБА_4 заявила, що не має до ОСОБА_1 вимог по виплаті аліментних платежів, договірних та інших невиконаних зобов`язань (а.с. 7).

Також ОСОБА_1 в позовній заяві зазначав про те, що ним добровільно було надано кошти в якості сплати аліментів, які ним були перераховані на валютний рахунок повнолітньої доньки відповідача ОСОБА_6 . На підтвердження цієї обставини до позовної заяви долучено копії (скрін-шоти) грошових переказів за період з 04.03.2021 по 04.08.2022 на користь «ОСОБА_6» на загальну суму 6 172,56 євро (а.с. 8-11).

Згідно постанови заступника начальника відділу Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаїбова Р.Е. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 27.10.2023 встанволено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-2633/2011, виданого 15.11.2011 (а.с. 12).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач ОСОБА_7 вчиняє дії, які порушують його права, при цьому зловживаючи своїми правами. Як вбачається зі змісту позовної заяви, на переконання позивача порушує його право звернення ОСОБА_4 06.04.2023 до державної виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, оскільки раніше - 20.04.2019, вона нотаріально посвідченою заявою підтвердила, що не має вимог до ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень (п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, чч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Всупереч вищезазначених положень діючого законодавства позивачем ОСОБА_1 взагалі не зазначено, які саме (конкретно) дії ОСОБА_8 порушують його права, в чому вони полягають, чим порушено права позивача, та яким чином ОСОБА_2 необхідно зобов`язати припинити зловживання своїми правами (які дії припинити вчиняти).

При цьому звернення ОСОБА_2 до Інгульського відділу державної виконавчої служби в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 15.11.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 2-2633/2011, не є протиправним, а є реалізацією її права як стягувача, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження» (в порядку виконання судового рішення).

Складення ОСОБА_2 20.04.2019 нотаріально посвідченої заяви про відсутність у неї вимог до ОСОБА_1 по виплаті аліментних платежів не свідчить про неможливість виникнення таких вимог в майбутньому - зокрема станом на день звернення до Інгульського відділу державної виконавчої служби в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа (06.04.2023). Вказана обставина може слугувати лише в якості обґрунтування незгоди боржника ( ОСОБА_1 ) із розміром нарахованої заборгованості по аліментам, якщо він вважає, що на час подання нотаріально посвідченої заяви така заборгованість була відсутня.

За таких обставин, встановити причинно-наслідковий зв`язок між будь-якими діями ОСОБА_2 та порушенням прав позивача (в позові не визначено, в чому саме воно полягає) в межах розгляду даної справи не виявилось можливим.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги зміст позовних вимог, надані сторонами по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання припинити зловживання правами шляхом припинення певних дій - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 10.03.2025.

Суддя Г.А. Микульшина