Справа № 682/35/25
Провадження № 2/682/265/2025
24 лютого 2025 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
прокурора Левосюк Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 682/35/25 за позовом першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури Базана Олександра Вікторовича в інтересах Улашанівської сільської ради до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Юр-Агро 2014», про витребування земельної ділянки з незаконного володіння у комунальну власність,
06.01.2025 до суду надійшов позов першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури Базана О.В. в інтересах Улашанівської сільської ради до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Юр-Агро 2014», про витребування земельної ділянки з незаконного володіння у комунальну власність.
В обґрунтування поданого позову вказано, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 26.12.2019 за ОСОБА_1 визнано право на спадкове майно земельну частку (пай), яка розташована на території Марачівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, та яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ХМ № 0102122.
Надалі, 17.07.2020 ОСОБА_1 уклав договір оренди зазначеної вище земельної ділянки із ФГ «Юр-Агро 2014».
В подальшому, рішенням Славутського міськрайонного суду від 07.05.2024 скасовано рішення Славутського міськрайонного суду у цивільній справі № 682/1425/19 від 26.12.2019 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Улашанівської сільської ради про визнання права на спадкове майно - земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ХМ № 0102122.
Таким чином, з огляду на те, що Улашанівською сільською радою прийнято рішення № 27-19/2020 від 01.07.2020 про виділення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки на виконання рішення суду у цивільній справі 682/1425/19 від 26.12.2019, яке скасоване в судовому порядку 07.05.2024, ОСОБА_1 заволодів цією землею незаконно, без відповідної правової підстави, у подальшому зареєстрував право власності на неї та передав в оренду, а тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та ФГ «Юр-Агро2014» у комунальну власність Улашанівської об`єднаної територіальної громади в особі Улашанівської сільської ради.
Ухвалою суду від 06.01.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.01.2025.
27.01.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 24.02.2025.
24.02.2025 прокурор Левосюк Ю.О. поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав.
Від Улашанівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.
Від відповідачів ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Юр-Агро 2014» будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило, відзив на позов не надано.
Враховуючи наведені обставини протокольною ухвалою суду від 24.02.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Частиною другою статті 19 Конституції України визначений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.
Згідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частинам 3-5 ст. 56 ЦПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18).
У даній справі порушення інтересів держави обґрунтовується тим, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення комунальної форми власності вибула з власності територіальної громади на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано, тобто з порушенням вимог законодавства, а уповноважений державою орган Улашанівська сільська рада не вжив заходів щодо витребування земельної ділянки та не буде самостійно заявляти позов до суду, тому звернення прокурора до суду із позовом є виправданим (а.с. 33, 34).
Згідно із ст. 1 ЗК України, ч. 1 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 78 ЗК України, ст.ст. 319, 321, ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Згідно зі ст.ст. 140, 143 і 144 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в комунальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до ст. 172 ЦК України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Аналогічна норма міститься у ст. 80 ЗК України.
Відтак, територіальна громада як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом ЦК України та ЗК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону, поміж іншого, здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
Відповідно до ст. 80 ЗК України, ст. 374 ЦК України, право власності на землі комунальної власності належать територіальним громадам, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Повноваження сільських, селищних, районних, міських, обласних рад та їх виконавчих органів визначені в ст.ст. 8-12 ЗК України (розпорядження землями, передача земельних ділянок у власність громадянам та юридичним особам, надання земельних ділянок у користування, вилучення земельних ділянок, викуп земельних ділянок для суспільних потреб, організація землеустрою тощо).
Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Також, відповідно до п. в ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
За змістом зазначених положень чинного законодавства питання розпорядження землею, у тому числі надання її у власність, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, в даних спірних правовідносинах Улашанівської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, так і власника спірних земельних ділянок.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України, формами та засобами реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування є рішення уповноважених органів, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно ч. 2 ст. 16, ст. 387, 393 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Отже, судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 26.12.2019 у справі № 682/1425/19 за ОСОБА_1 визнано право в порядку спадкування земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ХМ № 0102122, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Марачівській сільській раді № 81, площею 2,69 умовних кадастрових гектари (а.с. 12).
Із даного рішення слідує, що підставою для його прийняття став долучений ОСОБА_1 заповіт від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 10.03.1998, посвідчений секретарем Малоправутинської сільської ради, згідно якого остання заповіла йому право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0102122 (а.с. 12, 25).
17.07.2020 ОСОБА_1 уклав із ФГ «ЮР-Агро 2014» договір оренди зазначеної вище земельної ділянки строком на 15 років (а.с. 27, 30-32, 26).
Так, було встановлено, що ОСОБА_3 , будучи старостою с. Малий Правутин Берездівської сільської ради, на початку січня 2019 року, точного часу не встановлено, вступивши в попередню змову з невстановленою особою, здійснив підроблення заповітів, в т.ч. від імені ОСОБА_2 .
Окрім того, вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2024 у справі № 682/505/24, затверджено угоду про визнання винуватості, згідно із якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого, ч. 1 ст. 364 КК України (а.с. 19-24).
В подальшому, рішенням Славутського міськрайонного суду від 07.05.2024 у зв`язку із нововиявленими обставинами скасовано рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у цивільній справі № 682/1425/19 від 26.12.2019 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Улашанівської сільської ради про визнання права на спадкове майно - земельну частку (пай), на підставі сертифікату серії ХМ № 0102122 (а.с. 28-29).
Таким чином, з огляду на те, що Улашанівською сільською радою прийнято рішення № 27-19/2020 від 01.07.2020 про виділення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки на виконання рішення суду у цивільній справі 682/1425/19 від 07.05.2024, яке скасоване в судовому порядку 07.05.2024, ОСОБА_1 заволодів цією землею незаконно, без відповідної правової підстави, у подальшому зареєстрував право власності на неї та передав в оренду, а тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та ФГ «Юр-Агро2014» у комунальну власність Улашанівської об`єднаної територіальної громади в особі Улашанівської сільської ради.
За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Окрім того, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури слід стягнути витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. 3, 12-15, 56, 76, 89, 263, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено: 05.03.2025.
Суддя Мотонок Т. Я.