ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4406/24 Номер провадження 22-ц/814/1255/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіна О.І., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу в цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2024 року за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2024 року ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області звернувся з позовом про відшкодування надмірно виплаченої пенсії до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказано, відповідач перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Гр. ОСОБА_1 звернулась 11.08.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням від 21.08.2023 №42 призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 11.08.2023. Розмір пенсії склав 4284,10 грн.

В результаті перевірки електронної пенсійної справи заявниці, здійснюваної контролюючими органами соціального захисту населення, виявлено безпідставне зарахування страхового стажу з 10.08.2001 по 30.08.2001 та з 01.01.2002 по 30.09.2002, не підтвердженого даними індивідуальних відомостей про застраховану особу або іншими додатковими документами.

Управління Пенсійного фонду переглянуто рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 01.11.2023 №42 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Страховий стаж ОСОБА_1 встановлено тривалістю 28 років 2 місяці 14 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно «з трудовою книжкою від 20.08.1980 серії НОМЕР_1 з 20.08.2001 по 30.09.2002 в ПП «Аввалон», оскільки записи трудової книжки не підтверджено даними персоніфікованого обліку.

На підставі службової записки від 02.11.2023 №31865/03-16 виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено до з`ясування з 01.11.2023. Внаслідок безпідставного призначення пенсії виникла переплата пенсії в розмір 11470,33 грн. за період з 11.08.2023 по 31.10.2023.

Просив стягнути з відповідача переплату в розмірі 11470,33 грн на рахунок Пенсійного фонду України.

Рішенням Октябрського районного суду від 10 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування надмірно виплаченої пенсії було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Козченко Н.В. та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2024 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2024 року, а позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України задовольнити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2024 року ухвалено з порушення та неповному дослідженні судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, які регулюють данні правовідносини.

Стверджує, що внаслідок перевірки електронної пенсійної справи пенсіонерки, здійснюваної контролюючими органами соціального захисту населення, виявлено безпідставне зарахування страхового стажу за періоди з 10.08.2001 по 30.08.2001 та з 01.01.2002 по 30.09.2002 роки, оскільки дані періоди не підтверджено даними індивідуальних відомостей про застраховану особу чи іншими додатковими документами.

Оскільки виявлено невідповідності, управлінням переглянуто рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 01.11.2023 №42 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Акцентує увагу, що страховий стаж ОСОБА_1 встановлено тривалістю 28 років 2 місяці 14 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 20.08.1980 серії НОМЕР_1 з 20.08.2001 по 30.09.2002 і ПП «Аввалон», оскільки записи трудової книжки не підтверджено даними персоніфіковано обліку. Внаслідок вищезазначених обставин виникла переплата пенсії в розмірі 11470,33 грн за період з 11.08.2023 по 31.10.2023 року.

На апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останнім з наведенням доводів на підтримку рішення суду, заявлено прохання про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 встановлено тривалістю 28 років 2 місяці 14 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 20.08.1980 року серії НОМЕР_1 з 20.08.2001 по 30.09.2002 в ПП «Аввалон», оскільки записи трудової книжки не підтверджено даними персоніфікованого обліку.

Відмовляючи в позовній заяві, місцевий суд зазначає, що недобросовісності з боку набувача пенсії позивачем не доведено, доказів на підтвердження такої не надано, зроблений перерахунок пенсії не пов`язаний з навмисними діями чи навмисною бездіяльністю відповідача, навпаки, як вбачається з матеріалів справи така пенсія призначена відповідачу на виконання рішень суду у зв`язку із тим, що позивачем не було призначено пенсію відповідачу раніше в добровільному порядку.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе за наявності однієї з двох умов: зловживання з його боку або подання страхувальником недостовірних даних. Вищевказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі достовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Згідно практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, суд першої інстанції, вірно встановивши фактичні обставини по справі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача надмірно виплачених коштів.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що повернення надмірно сплачених сум пенсії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Тобто, в даному випадку, недобросовісності з боку набувача пенсії позивачем не доведено, доказів на підтвердження такої не надано, зроблений перерахунок пенсії не пов`язаний з навмисними діями чи навмисною бездіяльністю відповідача, крім того, з матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу була призначена відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року по справі №440/3301/24.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 03 березня 2025 року

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна