ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3449/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Даниленка В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед відповідачами зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення (теплової енергії)та гарячої води в квартирі АДРЕСА_1 . Проте відповідачі належним чином не здійснюють їх оплату, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути солідарноз відповідачів заборгованість в розмірі 118 742 грн. 55 коп. та судовий збір.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.10.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2023 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 24 294 грн. 77 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 8 033 грн. 48 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 4 704 грн. 89 коп., 3 % річних у розмірі 1 931 грн. 73 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 42 414 грн. 23 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20 066 грн. 22 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 14 011 грн. 35 коп., 3 % річних у розмірі 3 567 грн. 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 342 грн., з кожного.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2024 р. заочне рішення скасовано та і призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.12.2024 р. від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Даниленка В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що з 07.11.2012 р. відповідач ОСОБА_1 не здійснює оплату за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2013 р. у справі № 753/2181/13, яке набрало законної сили 14.10.2023 р. Вказаним рішенням, визнано безпідставним стягнення з ОСОБА_1 плати за послуги з централізованого опалення квартири починаючи з 7.11.2012 р. У квартирі відсутні передбачені проектом будинку опалювальні прилади, на трубах центрального опалення встановлені заглушки, а квартира обігрівається електроприладами. З 06.11.2012 р. ОСОБА_1 не надаються послуги з централізованого опалення, а отже з вказаного періоду підстави для нарахування йому плати за централізоване опалення його квартири відсутні. Позивач вводить суд в оману щодо порядку нарахування сум. Просив суд застосувати строк позовної давності. Стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати.

10.12.2024 р. від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що повністю підтримує відзив, поданий представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Даниленком В.В. Просив суд застосувати строк позовної давності.

16.12.2024 р. від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне.

Згідно розрахунку заборгованості у період з червня 2020 року по березень 2021 року, мешканцями квартири, кожного місяця сплачувалися кошти за надані послуги з централізованого опалення, на загальну суму 9 422,70 грн., що є доказом того, що відповідачі визнавали факт надання їм послуг з постачання теплової енергії до квартири.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04.10.2013 р. у справі № 753/2181/13, ухвалено за участю іншого складу учасників справи та за інший період стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Позивач надає послуги з постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку відповідача та інших будівель, які знаходяться на території Дніпровського та Дарницького районів м. Києва і це є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування.

Самовільне відключення споживачем приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється та не є підставою для не проведення Виконавцем розподілу загальних обсягів споживання послуг на приміщення споживача.

Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок), затверджений наказом від 26.07.2019 р. № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2019р. за № 982/33953.

Відповідно до вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 р. № 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2019р. за № 982/33953, відключення окремих приміщень в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води можливе за умови, якщо не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку були відключені від систем централізованого опалення та постачання гарячої води на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (01.05.2019 року). Для відключення окремого приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, власник приміщення звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі для отримання дозволу на відключення із зазначенням причини відключення та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такого приміщення.

Вищевказаним Порядком передбачено, що рішення про надання дозволу на відключення окремого приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води та влаштування системи індивідуального теплопостачання приймається уповноваженою Комісією органу місцевого самоврядування.

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Відповідачами не надано: документів, що посвідчують той факт, що не менше половини квартир та нежитлових приміщень цього будинку вже відключені від систем централізованого опалення та постачання гарячої води; рішення уповноваженої Комісії органу місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення; документів щодо влаштування системи індивідуального теплопостачання такого приміщення; акту про відключення будинку чи нежитлових приміщень відповідача у встановленому чинним законодавством порядку від мережі централізованого опалення.

Крім цього, дане самовільне переобладнання квартири Відповідачів у ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» ніяким чином не відображено в обліковій базі, що підтверджується здійсненими нарахуваннями Відповідачам за надані послуги, які продовжуються до даного часу.

Щодо строку позовної давності представник позивача послався на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин. Дію карантину було неодноразово продовжено.

Відповідно пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12.03.2017, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженими на підставі пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

З урахуванням строку позовної давності позивач надав уточнений розрахунок заборгованості та зазначив, щозаборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії)за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 складає 57 263 грн. 89 коп., заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.09.2017 по 31.08.2023 у розмірі 28 099 грн. 70 коп., інфляційна складова боргу за період до 23.02.2022 у розмірі 13 438 грн. 44 коп., 3 % річних за період до 23.02.2022 у розмірі 3 876 грн. 86 коп.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

В судовому засіданні, призначеному на 11.02.2025 р., відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Даниленко В.В. просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідача ОСОБА_2 .

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.1 ст. 634Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

23.07.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).

13.10.2021 р. на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим вказані договори вважаються укладеними.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» забезпечує надання послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 13.10.2023 р. (а.с.29), ОСОБА_1 з 22.09.2006 року по теперішній час зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 13.10.2023 р. (а.с.29), ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 24.09.2019 року по теперішній час.

Таким чином, вбачається, що в період з 22.09.2006 по 24.09.2019 споживачем житлово-комунальних послуг, які надавались за даною адресою був ОСОБА_1 , а в період з 24.09.2019 р. споживачами житлово-комунальних послуг за вказаною адресою є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (які діяли на момент виникнення спірних відносин, до 22.02.2022 р.) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 13 Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статтей 10 та 11 Закону України "Про електронну комерцію" (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 2 лютого 2022 р. № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, за ними утворилась заборгованість, а саме: заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії)за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 складає 57 263 грн. 89 коп., заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.09.2017 по 31.08.2023 у розмірі 28 099 грн. 70 коп., інфляційна складова боргу за період до 23.02.2022 у розмірі 13 438 грн. 44 коп., 3 % річних за період до 23.02.2022 у розмірі 3 876 грн. 86 коп.

Вбачається, що відповідачі наполягали на застосуванні строку позовної давності.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території Україну карантин.

Загальновідомим є той факт, що карантин неодноразово продовжувався та скасований 30 червня 2023 року.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.(Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21).

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, суд дійшов висновку, що трирічний строк позовної давності щодо вимог позивача про стягненнязаборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії)за період з 12.03.2017 по 31.08.2023 та заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з 01.09.2017 по 31.08.2023, не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви у жовтні 2023 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

В подальшому, воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено та діє станом на день ухвалення рішення.

Таким чином, судом встановлено, що заявлені позивачем суми заборгованості згідно уточненого розрахунку, наданого позивачем з відповіддю на відзив, розраховано в межах строку позовної давності.

Разом з цим, з огляду на те, що в період з 22.09.2006 споживачем житлово-комунальних послуг був ОСОБА_1 , а починаючи з 24.09.2019 споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що розрахунок заборгованості слід уточнити у відповідності до періодів споживання кожним відповідачем.

Відповідно до уточненого розрахунку суду, заборгованість ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги за період до 24.09.2019 складається з наступного: заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 року по 24.09.2019 у розмірі 14 849 грн. 66 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.09.2017 по 23.09.2019 у розмірі 8 033 грн. 48 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 2 270 грн. 08 коп., 3 % річних у розмірі 994 грн. 32 коп.

Згідно з уточненого розрахунку суду, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за житлово-комунальні послуги за період з 24.09.2019 року по 31.08.2023 року складається з наступного: заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 42 414 грн. 23 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20 066 грн. 22 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 11 168 грн. 36 коп., 3 % річних у розмірі 2 882 грн. 54 коп.

Щодо посилань відповідачів на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2013 р. у справі № 753/2181/13 та відсутність в квартирі передбачених проектом будинку опалювальних приладів, не надання з 06.11.2012 послуг з централізованого опалення, та відсутність підстав для нарахування плати за централізоване опалення квартири, суд дійшов до наступного висновку.

Процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначає Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 (далі - Порядок).

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку, власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку.

За п.3 розділу ІІІ Порядку, для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Пунктами 4-6 розділу ІІІ Порядку визначено, що заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків (п.7 Порядку).

Згідно з п. 13 розділу ІІІ Порядку, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.

Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що не менше половини квартир та нежитлових приміщень цього будинку вже відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє рішення відповідної Комісії органу місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення квартири багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП.

Відповідачами не подано доказів влаштування системи індивідуального теплопостачання у квартирі та не надано акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Судом надана правова оцінка твердженням та посиланням відповідача 1, представника відповідача 2, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які вони посилались як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача.

Таким чином з ОСОБА_1 на корить позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 12.03.2017 по 24.09.2019 у розмірі 14 849 грн. 66 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.09.2017 по 23.09.2019 у розмірі 8 033 грн. 48 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 2 270 грн. 08 коп., 3 % річних у розмірі 994 грн. 32 коп.

При цьому солідарному стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь позивача підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 24.09.2019 по 31.08.2023 у розмірі 42 414 грн. 23 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 24.09.2019 по 31.08.2023 у розмірі 20 066 грн. 22 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 11 168 грн. 36 коп., 3 % річних у розмірі 2 882 грн. 54 коп.

Посилання представників відповідачів на те що позовну заяву від імені ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» подано не уповноваженою особою суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося із позовом до суду про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги із споживачів послуг з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відповідно вказана цивільна справа віднесена до категорії малозначних справ та процесуальним законодавством у малозначних справах не передбачено заборон щодо представлення інтересів сторони у справі представником, який не є адвокатом.

Разом з тим, представник ТОВ «Євро-Реконструкція» Гречан М.В. подала до суду позовну заяву від імені товариства на підставі виданої товариством довіреності, підписану генеральним директором ТОВ «Євро-Реконструкція» Сидоренко Олексієм Анатолійовичем, якій даною довіреністю надано право звертатись до суду в інтересах позивача із позовними заявами.

Відповідно до Довіреності № 40 повірений адвокат Гречан М.В. уповноважений представляти інтереси довірителя (ТОВ «Євро-Реконструкція») в тому числі у відносинах з органами державної влади та управління, бути представником в загальних та спеціалізованих судах України усіх інстанцій, з усіма правами, які надано чинним законодавством позивачу, у правовідносинах, які виникають з наданням Товариством послуг з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання, централізованого опалення, постачання гарячої води, в тому числі з правом підписувати та подавати позовні заяви. Строк дії довіреності - по 04 серпня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 7 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частинами 3,4 ст. 131-2 Конституції України передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 6 та ч.9 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в розмірі 2684 гривні.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову становить 118 742,55 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що дана справа відноситься до малозначних, а тому участь у справі може приймати представник за довіреністю.

Крім того, у цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю.

За відсутності відомостей, що свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю визнане в передбаченому законом порядоку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24.

Таким чином, представник ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» Гречан М.В. мала передбачені законом повноваження для подачі позовної заяви до суду від імені ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 14 849 грн. 66 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 8 033 грн. 48 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 2 270 грн. 08 коп., 3 % річних у розмірі 994 грн. 32 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 42 414 грн. 23 коп.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 20 066 грн. 22 коп.; інфляційну складову боргу у розмірі 11 168 грн. 36 коп., 3 % річних у розмірі 2 882 грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 008 грн. 51 коп.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 008 грн. 51 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА