КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 359/3906/22 Головуючий у суді першої інстанції - Журавський В.В.
Номер провадження № 22-ц/824/5592/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Егерзунд Сіфуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ТОВ «Егерзунд Сіфуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просили суд: визнати незаконним та скасувати наказ №105-к від 25 березня 2022 року в частині звільнення їх з ТОВ «Егерзунд Сіфуд»; поновити ОСОБА_4 на посаді водія автотранспортних засобів служби доставки ТОВ «Егерзунд Сіфуд» з 28 березня 2022 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2022 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі; поновити ОСОБА_1 на посаді продавця-консультанта магазину №1 ТОВ «Егерзунд Сіфуд» з 28 березня 2022 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2022 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі; поновити ОСОБА_2 на посаді продавця-консультанта відділу гастрономія магазину №1 ТОВ «Егерзунд Сіфуд» з 28 березня 2022 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2022 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі. Просили стягнути з відповідача на їхню користь понесені ними судові витрати.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року зазначену вище позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що у судові засідання, які проводилися 31 жовтня 2024 року та 10 грудня 2024 року позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник позивачів - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 один із позивачів - ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 липня 2024 року.

Відтак, представник позивачів вказує, що вона звернулася до суду із заявою про закриття в частині та зупинення провадження у справі до встановлення та вступу в справу правонаступників померлого ОСОБА_4 ..

Наголошує, судом не було вирішено даної заяви.

Разом з тим, вказує, 17 листопада 2024 року було подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Дане клопотання також не було вирішене судом першої інстанції.

Наголошує, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є також необґрунтованою з тих підстав, що в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

27 січня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Егерзунд Сіфуд» - Власенка С.П., відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що 31 жовтня 2024 року позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися без поважних причин. В подальшому, наголошує, 10 грудня 2024 року відбулася друга неявка позивачів та їх представника в судове засідання без зазначення поважності причин.

Звертає увагу суду, що заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 17 листопада 2024 року, а також те, що судом не було розглянуто даної заяви не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах справи така заява відсутня.

Наголошує, заяву від 10 грудня 2024 року було отримано та долучено до матеріалів справи 11 грудня 2024 року, про що свідчить резолюція на вказаній заяві.

Разом з тим, зі змісту даної заяви вбачається, що представник позивачів просила суд розглянути без її участі не цивільну справу, а лише заяву про зупинення провадження та закриття в частині.

На підставі викладеного вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

При апеляційному розгляді справи представник позивачів - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала та просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Егерзунд Сіфуд» - Власенко С.П. заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання, які проводилися 31 жовтня 2024 року та 10 грудня 2024 року позивачі та їх представник не з`явилися, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Таким чином, керуючись положеннями частини 5 статті 223 ЦПК України суд першої інстанції залишив подану позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За змістом частини першої, другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання.

Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі №761/8849/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ТОВ «Егерзунд Сіфуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.1-32, т.1).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі й справу призначено до розгляду за спрощеного позовного провадження (а.с. 36, т.1).

В подальшому, справу призначено до розгляду на 31 жовтня 2024 року о 11 годині 00 хвилин (а.с. 196, т.2).

18 жовтня 2024 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника позивачів - ОСОБА_3 про закриття в частині та зупинення провадження у справі (а.с. 207-210, т.2).

Відповідно до протоколу судового засідання від 31 жовтня 2024 року позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Так, у зв`язку із першою неявкою позивачів в судове засідання розгляд справи відкладено на 11 годину 00 хвилин 10 грудня 2024 року (а.с. 201, т.2).

Згідно із протоколом судового засідання від 10 грудня 2024 року позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися (а.с. 220, т.2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було залишено без розгляду (а.с.222, т.2).

Матеріали справи також містять заяву представника позивачів - ОСОБА_3 , відповідно до якої просить розглянути заяву про зупинення провадження у справі та закриття в частині, за відсутності сторони позивачів, яке було сформовано в підсистемі «Електронний суд» 10 грудня 2024 року та долучено до матеріалів справи 11 грудня 2024 року, про що свідчить резолюція судді на вказаній заяві (а.с.225, т.2).

Разом з тим, посилання представника апелянтів на вищевказану заяву суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки відповідно до картки руху документу у підсистемі «Електронний суд» вбачається, що така заява була доставлена до електронного суду, а відтак, і отримана судом першої інстанції 10 грудня 2024 року о 13 годині 13 хвилин, тобто вже після судового засідання, яке було призначено на 11 годину 00 хвилин 10 грудня 2024 року, що відповідно позбавило суд врахувати вказану позицію сторони позивачів.

В апеляційній скарзі представник апелянтів також вказує, що нею 17 листопада 2024 року було подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак дане клопотання не було вирішене судом першої інстанції у відповідності до норм цивільного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять такого клопотання.

Однак, згідно із відомостей у підсистемі «Електронний суд» вбачається, що клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було подано до суду першої інстанції представником позивачів - ОСОБА_3 .. Проте, судом першої інстанції вказане клопотання до матеріалів справи долучено не було, відтак не було і вирішене.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

За змістом ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

Таким чином, судом першої інстанції було обмежено сторону позивачів в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці «право на суд» передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 року суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики «справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку з неявкою позивача в судові засідання, призначені на 31 жовтня 2024 року та 10 грудня 2024 року.

Ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв