Справа № 372/827/24
Провадження № 2-133/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» про стягнення предоплати за не переданий товар, інфляційних витрат, та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" на свою користь суму 100% предоплати за товар у розмірі 21 000,00 грн.; суму інфляційних втрат 6 145,43 грн. та три відсотки річних - 1 211,49 грн., а також суму завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що на початку 2022 року, попередньо домовившись із працівницею відповідача позивачем 08.02.2022 року на рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" здійснено 100% предоплату за виготовлення 20 шт. перемичок брускових Аеrоc 160.20.20 за рахунком №2093 від 08.02.2022 року в сумі 21 000 грн., оскільки, на складі було готових лише 18 шт., а ще дві мали бути були виготовлені у продовж місяця. З початком повномаштабної війни строки були зміщені, телефонуючи у 2022 році позивачу було повідомлено, що діяльність підприємства тимчасово припинена, оскільки серед засновників є власники із російської федерації. Станом на сьогоднішній день, позивачу ніхто так і не телефонував, та не повідомив про готовність товару до видачі. Крім того зникнення будь-якого зв`язку із ТОВ "АЕРОК" та ненадання будь-яких пояснень споживачам, ігнорування електронних листів, відключення номерів телефонів, привласнення коштів, було для позивача неприємною несподіванкою та ударом, що негативно вплинуло на самопочуття, порушення сну, загостреного відчуття несправедливості, а тому він звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився на адресу суду надав клопотання в якому просив розгляд справи проводити у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у поясненнях в яких зазначив, що ТОВ "АЕРОК" об`єктивно не мало можливості повернути позивачу суму предоплати у розмірі 21 000,00 грн., оскільки на усі банківські рахунки, на грошові кошти та на усе інше майно товариства було накладено арешт без можливості здійснення видаткових операцій, станом на день розгляду справи накладені арешти не зняті, відповідно такі обставини унеможливлюють повернення грошових коштів. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу в розмірі 10 000,00 грн. зазначив,що позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань.

25.04.2024 року на адресу суду позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що в поясненнях на позов відповідач визнав вимоги позивача щодо отримання оплати, не оспорюючи даного факту не передачі товару і не повернення коштів, а тим самим підтвердив, що користувався ними, крім того товар, за який були сплачені кошти фактично уже не належав продавцю, тому міг бути переданий покупцю, незважаючи на будь-які ухвали суддів про арешт майна. Тобто відповідач мав змогу до кінця 2022 року повідомити позивача щодо передачі товару або не можливості виконання зобов`язання, або повернути кошти, але відповідач своїх зобов`язань не виконав,а тому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав рахунок 08.02.2022 року на оплату перемичок брускових Аеrоc 160.20.20 в кількості 20 штук на загальну суму 21 000,00 грн., на рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕРОК", що підтверджується рахунком на оплату № 2093 від 08.02.2022 року.

Відповідно до меморіального ордеру №МВ4852460 про електронний переказ коштів від 17.02.2022 року позивачем було перераховано 21 000,00 грн. на відповідний номер рахунку відповідача.

27.10.2023 року позивач направив на адресу керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" письмову претензію щодо досудового врегулювання спору щодо повернення товару, або грошових коштів, однак станом на час розгляду позову перераховані позивачем кошти відповідачем не повернуті, товар не доставлений, що не заперечується представником відповідача.

Факт оплати товару відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 205 цього Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Види правочинів, які можуть вчинятись усно, визначені у ч. 1 ст. 206 ЦК України. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 та ч. 2 ст. 642 цього Кодексу договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оплатив за перемички брускові Аеrоc 160.20.20 в кількості 20 штук на загальну суму 21000,00 грн., тому між сторонами існували договірні відносини (за договором у спрощеній (усній) формі), а предметом такої домовленості між сторонами було придбання позивачем у відповідача перемичок брускових на суму 21 000,00 грн.

На виконання договірних зобов`язань працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" виписано на ім`я ОСОБА_1 рахунок на оплату №2093 від 08.02.2022 року на суму 21000, 00 грн..

Встановлено, що 27.10.2023 року, з метою мирного врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою щодо виконання обов`язку відпуску попередньо оплачених перемичок брускових за ціною на момент внесення коштів, однак така залишена без задоволення.

Судом встановлено, що відповідач не виконав укладеного між сторонами усного договору, не здійснив постачання перемичок та не повернув кошти, які були сплачені позивачем в якості попередньої оплати за товар, а тому на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.1 ст.509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно із ст. 663 цього Кодексу, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 ЦК України.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару, застосовуються положення ст.538 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до ч.1 ст.697 цього Кодексу договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19 попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у ч.1 ст.655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Договір купівлі продажу крім основного зобов`язання продавця передати у власність товар, а покупця - оплатити його, може передбачати низку додаткових зобов`язань, встановлювати певну послідовність вчинення дій продавцем та покупцем.

Згідно із ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими цією статтею, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 620, ст. 665 ЦК України, у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Права покупця, який попередньо оплатив товар (або з якого суд стягнув суму попередньої оплати), захищені можливістю вимагати у продавця передати йому цей товар у власність.

Залежно від моменту, з якого договір вважається укладеним, розрізняють консенсуальні договори - вважаються укладеними з моменту, як тільки сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору, що має знайти відображення у формі, яка передбачена для даного виду договору; та реальні договори - є дійсними лише після вчинення на основі досягнутої згоди певної дії з передачі предмета договору (перевезення вантажу, позика, дарування).

Договір купівлі-продажу є консенсуальним договором, який вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо істотних умов договору, що підтверджується його підписанням сторонами. Отже, сторона, яка не здійснила попередню оплату за договором купівлі-продажу, всупереч своїм договірним обов`язкам не може вважати договір неукладеним, а обов`язки зі здійснення попередньої оплати неіснуючими.

Якщо сторона втратила інтерес до виконання договору, зокрема до придбання товару, або не вносить попередню оплату через порушення своїх обов`язків продавцем, то така сторона може скористатися правом розірвання договору. Без здійснення відповідних дій її обов`язки з внесення попередньої оплати, передбачені договором, не є припиненими або виконаними, і відповідно інша сторона може звернутися до суду для стягнення відповідних сум заборгованості за договором в примусовому порядку.

Позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження порушення відповідачем обов`язку щодо передачі товару, який був оплачений, та відмови відповідача від здійснення своїх обов`язків.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача сплачених коштів за непоставлені перемички брускові на суму 21 000,00 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про наступне.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону (ч.2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року в справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися 3 % річних на підставі ч.2 ст. 625 цього Кодексу.

При цьому у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

До 27.10.2023 року позивач не звертався до відповідача із вимогою повернути попередню оплату, внесену за брускові перемички, а тому з огляду на правову природу правовідносин сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині за період з 09.11.2023 року по 08.02.2024 року про стягнення з відповідача на користь позивача - 3 % річних на суму 158 грн. 61 коп., та інфляційні витрати на суму 336 грн.00 коп.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, та вважає за необхідне зазначити, що законодавець вказує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема ст. ст. 4, 22 Закону про захист прав споживачів).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, вказується що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зазначена норма закону, визначає відшкодування моральної шкоди як вид відповідальності за деліктними, а не договірними зобов`язаннями, що також узгоджується із усталеною судовою практикою, зокрема відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 09 листопада 1016 року у справі № 6-1575цс16, а тому в стягненні моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись: ст. ст. 141, 263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОК» про стягнення предоплати за не переданий товар, інфляційних витрат, та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" (08700, Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, буд, 6, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , суму предоплати за товар у розмірі 21 000 грн. 00 коп., суму інфляційних втрат 336 грн. 00 коп., та три відсотки річних - 158 грн. 61 коп., а всього стягнути 21494 грн. 61 коп..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРОК" (08700, Київська область, місто Обухів, вул. Промислова, буд, 6, ) на користь держави судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп..

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Потабенко