Провадження № 2/202/1428/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 року представник позивача адвокат Лупан О.Є. за допомогою системи «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 24.10.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року у справі № 199/1587/24. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали домоволодіння за адресо: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, позивач просила: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння розташований на земельній ділянці площею 662 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 (код ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер №:04:067:0007.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі.

Позивач та її представник подали до суду заяву, про розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони одружені з 24.10.2003 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1021, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції и. Дніпропетровська.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2024 року у справі № 199/1587/24 шлюб було розірвано.

Відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.01.2004 р. ОСОБА_2 придбав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 662 м2. Право власності за відповідачем згідно договору зареєстровано 01.03.2004 року.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.06.2005 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,0662 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:067:0007.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, вищезазначене нерухоме майно, у відповідності до чинного законодавства, набуває статусу спільної сумісної власності подружжя сторін, про поділ якого сторонами не досягнуто згоди.

Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами по частини кожному.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, з метою захисту цивільних прав та інтересів одного із подружжя - позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню.

При цьому, при поділі спільного сумісного майна суд визначає части не тільки позивача а й відповідача, оскільки це буде сприяти правовій визначеності статусу нерухомого майна.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до платіжної квитанції № 6460-8027-4208-0254 від 26.11.2024 р. за звернення до суду із даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 7267 гривень.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 7267 гривень.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя домоволодіння, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером №:04:067:0007, площею 662 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 :

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 662 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 662 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер №:04:067:0007;

- визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер №:04:067:0007.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати з оплати судового збору в розмірі 7267 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський