справа № 489/1324/25
провадження №2/489/1491/25
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

04 березня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У лютому 2025 року позивач, через свого представника ОСОБА_3 , звернулась до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею, як матір`ю дитини.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до належного суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина перша стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також у ньому не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи.

Отже, у даному випадку підсудність справи має визначатись згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України.

Суд враховує, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 28 ЦПК України позови про визначення місця проживання дитини не віднесені до категорії справ, територіальна підсудність яких може визначатись за вибором позивача.

Стаття 30 ЦПК України не відносить зазначену категорію справ до виключної підсудності.

Таким чином справи за позовами про визначення місця проживання дитини віднесені до територіальної юрисдикції (підсудності) суду, визначеній статтею 27 ЦПК України, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Як вбачається з відповіді №1163596 від 03.03.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактичне місце проживання відповідача, зазначене позивачем у позовній заяві не впливає на висновки суду, оскільки ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. На цьому наголосив Верховний суд у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що спір виник з приводу визначення місця проживання дитини, тобто до цих правовідносин слід застосовувати правила загальної підсудності, а місце реєстрації відповідача не знаходиться на території Інгульського району міста Миколаєва, тому позивач безпідставно звернулась з позовом до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, цивільну справу слід передати за підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Керуючись статтями 27, 31 ЦПК України,

ухвалив:

Передати матеріали цивільної справи №489/1324/25 (провадження №2/489/1491/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, Служба у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини за підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 04.03.2025.

Суддя І.В. Коваленко