ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1963/25 Справа № 235/7428/21 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко Катерина Сергіївна, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року в цивільній справі номер 235/7428/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство «Акцент-Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30.10.2017 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.08.2021 року відповідачка має заборгованість перед позивачем у розмірі 23664,49 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом 16883,74 грн, заборгованість по відсоткам 6780,75 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 30.10.2017 року в розмірі 23664,49 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9818,43 грн та заборгованість за кредитом в розмірі 23664,49 грн, судові витрати в розмірі 2270,00 грн, а всього 25934,49 грн.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко К.С., подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року у справі №235/7428/21 та прийняти нову

постанову, якою у задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції постановлено при неправильному застосуванні норм матеріального та порушенні норм процесуального права, а також при невірному та недостатньому з`ясуванні фактичних обставин справи, без достовірності встановлення та з`ясування шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у цій справі.

У анкеті-заяві позичальника процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів, комісії) не зазначені.

Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

На думку відповідачки, надані позивачем розрахунок заборгованості та виписка по картці є неналежними доказами заборгованості по заявленим позовним вимогам до відповідачки, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що у ньому не визначено, за яким типом кредитного продукту він розрахований, а надана позивачем виписка по картці не містить відомостей про тип та програму кредитного договору.

Відповідачка не отримувала повісток про дату час та місце розгляду справи після 24.02.2024 року, а строк дії договору про надання правничої допомоги з попереднім представником на момент розгляду справи №235/7428/21 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська закінчився.

Від позивача АТ «Акцент-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2024 року залишити без змін.

Відповідачка погодилась як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил, актуальна копія яких була додана до позову.

Відповідачкою було підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису, 26.11.2019 року Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року по справі №524/5556/19 (стосовно підпису), дана судова практика у цій категорії справ є незмінною.

На підтвердження вірності розрахунку в матеріалах справи наявна банківська виписка, яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік», де, в тому числі, відображено використання відповідачкою кредитного ліміту.

Ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком клієнта.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому

задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення

суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 30.10.2017 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 8).

Позивачем додано до позову Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які відповідачкою не підписані (а.с. 9-13, 13зв-14).

Відповідно до довідки АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та надано кредитні картки (а.с. 58).

З довідки АТ «Акцент-Банк» вбачається інформація про встановлення та зміни кредитного ліміту за кредитними картками ОСОБА_1 (а.с. 59).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.10.2017 року вбачається, що станом на 31.08.2021 року відповідачка має заборгованість у розмірі 23664,49 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом - 16883,74 грн, заборгованість по відсоткам - 6780,75 грн (а.с. 6-7зв).

До матеріалів справи долучено виписку по картці ОСОБА_1 за період з 30.10.2017 року по 02.02.2022 року (а.с. 60-63).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором

застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не

випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 30.10.2017 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

З довідки АТ «Акцент-Банк» вбачається інформація про встановлення та зміни кредитного ліміту за кредитними картками ОСОБА_1 .

До відзиву на апеляційну скаргу долучено Паспорт споживчого кредиту від 26.11.2019 року, підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , де зазначено інформацію щодо умов кредитування, зокрема, відсоткову ставку 46,8% річних (а.с. 117-118).

Апеляційним судом приймається даний доказ, як такий, що не міг бути поданий з об`єктивних причин, оскільки справа була розглянута без повідомлення сторін.

Таким чином, після 26.11.2019 року сторонами було узгоджено умову кредитного договору щодо нарахування відсотків.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.10.2017 року вбачається, що станом на 31.08.2021 року відповідачка має заборгованість у розмірі 23664,49 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом - 16883,74 грн, заборгованість по відсоткам - 6780,75 грн.

До матеріалів справи долучено виписку по картці ОСОБА_1 за період з 30.10.2017 року по

02.02.2022 року.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідачка користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Разом з тим, перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, встановлено, що відповідно до змісту цих розрахунків (стовпчик 8 таблиці) позивачем нараховувались відсотки, сплату яких не було узгоджено, на загальну суму 7065,31 гривень, які було погашені відповідачкою (стовпчик 12).

У Анкеті-заяві позичальника від 30.10.2017 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, включив до загальної заборгованості заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, які нараховані з 31.12.2018 по 25.11.2019 року. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщений на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування а також можливості погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту.

Оскільки ж нарахування позивачем відповідачці частини відсотків було здійснено за відсутності на той час погодження між позивачем та відповідачкою умов щодо порядку нарахування та сплати відсотків, а сума нарахованих таким чином процентів становить 7065,31 гривень згідно з даними розрахунку самого позивача, зазначена сума відсотків має бути зарахована до тіла кредиту.

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення суми тіла кредиту за кредитним договором від 30.10.2017 року є обґрунтованими в сумі 9818,43 грн (16883,74 грн - 7065,31 грн).

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення суми прострочених відсотків за кредитним договором, апеляційний суд керується наступним.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту від 26.11.2019 року, підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , де зазначено інформацію щодо умов кредитування, зокрема, відсоткову ставку 46,8% річних.

Таким чином, сторонами було досягнуто 26.11.2019 року згоди стосовно нарахування відсотків та їх розмір.

Проте, враховуючи, що тіло кредиту було збільшено за рахунок відсотків, стягнення яких не було погоджено сторонами, відсотки мають бути пропорційно зменшені, та є обґрунтованими у сумі 3943,22 грн.

Довід апеляційної скарги про неотримання відповідачкою повісток про дату час та місце розгляду справи апеляційний суд відхиляє як безпідставний, оскільки з ухвали від 16 жовтня 2023 року та рішення від 18 березня 2024 року вбачається, що розгляд справи здійснювався у

спрощеному провадженні без повідомлення сторін.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви АТ «А-Банк» сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_1 в розмірі 1320,09 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 3405,00 грн (а.с. 106), тому з позивача АТ «А-Банк» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1424,88 грн.

.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко Катерина Сергіївна, задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9818,43 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 3943,22 грн, а всього 13761,65 грн (тринадцять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 55 копійок).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1320,09 грн (одна тисяча триста двадцять гривень 09 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1424,88 грн (одна тисяча чотириста двадцять чотири гривні 88 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: