Справа №705/6529/24
2/705/1090/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 44 625,33 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.12.2016 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.221.72062, відповідно до умов якої банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, максимальний ліміт кредитної лінії встановлений в розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10 000,00 грн. Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. Також позивач зазначив, що підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №С03.221.72062 від 19.12.2016. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №С03.221.72062 від 19.12.2016, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову становить 44 625,33 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом 16 987,81 грн. та заборгованість за відсотками 27 637,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 26.11.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

27.12.2024 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Савченка П.Д. на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що з викладеної у позовній заяві позиції не зрозуміло, які саме зобов`язання банківська установа виконала, чи відкрила кредитну лінію, чи встановила клієнту кредитний ліміт чи надала кредит. Якщо мова йде про надання кредиту, взагалі не зрозуміло про яке тіло кредиту йде мова. Так, відповідно до позовної заяви, позивач зазначає про кредитний ліміт встановлений відповідачу у розмірі 10 000 гривень, тоді як в розрахунку ціни позову, який міститься в позовній заяві міститься наступне: заборгованість за основним боргом - 16 987,81 грн.; заборгованість за відсотками - 27 637,52 грн., всього заборгованість - 44 625,33 грн. Крім того в матеріалах справи наявна заява відповідача про отримання кредиту у розмірі 15 000, 00 гривень. Прибутковий касовий ордер, який міститься в матеріалах судової справи взагалі містить інформацію про перерахування на виконання кредитного договору коштів у розмірі 1 гривні. Крім того, в матеріалах справи міститься Виписка з 19.12.2016 по 25.07.2023 по рахунку НОМЕР_1 , в якому з поміж інших транзакцій містяться транзакції де йде мова про виду траншу кредиту по різним маленьким сумам. В свою чергу не зрозуміло кому взагалі належить даний рахунок, ким видавалися той чи інший транш кредиту. Навіть якщо теоретично брати до уваги, що транші кредиту видавалися первісним кредитором загальна сума таких траншів відсутня, не враховані суми погашення заборгованості. Більше того сама виписка містить лише загальну інформацію про транзакції, які не доводять факту виконання зобов`язання зі сторони банку. Виписка з рахунку не містить інформації, яка б однозначно підтверджувала належне перерахування коштів. Крім того, виписка є неповною, неструктурованою та не має відповідного підтвердження фінансовими документами (наприклад, платіжними дорученнями). Також представник відповідача вказує, що згідно з положеннями статті 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки. З аналізу наданих документів (кредитний договір від 19.12.2016 року та виписка за рахунком) випливає, що останній зафіксований платіж був здійснений значно раніше закінчення трирічного строку, що передує подачі позову. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 19.06.2019 року у справі №638/12603/15-ц), факт звернення до суду після закінчення строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Зважаючи на вищенаведені норми, відповідач в особі його представника, заявляє про необхідність застосування строків позовної давності до заборгованості за тілом по кредиту. Навіть якщо сторонами було збільшено строк позовної давності до 10 років (стаття 259 ЦК України), це не стосується строків нарахування відсотків і штрафів. Згідно зі статтею 266 ЦК України, строк давності для нарахування пені чи штрафів обмежується 1 роком. Зазначена вище позиція підтверджується відповідною Постановою Великої Палати ВС від 16.05.2018 року у справі №444/9519/12-ц: "Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік". З огляду на вищенаведене, можливо констатувати той факт, що у справі відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу, що є підставою для відмови в задоволенні позовної заяви, крім того наявні підстави для застосування строків позовної давності, як для заборгованості за кредитом в цілому, так і нарахованим штрафним санкціям. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 19.12.2016 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.221.72062, відповідно до умов якої банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, максимальний ліміт кредитної лінії встановлений в розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10 000,00 грн. Визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних.

Вказаний кредитний договір був підписаний особисто ОСОБА_1 .

Також, до матеріалів справи долучено анкету-опитувальника клієнта, з особистим підписом відповідача.

Як вказує позивач, та не спростовано відповідачем, остання належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом дату подачі позову становить 44 625,33 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основним боргом 16 987,81 грн. та заборгованість за відсотками 27 637,52 грн.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

П. 2.1. договору факторингу передбачає, що права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладення цього договору.

За таких обставин, до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», починаючи з 25.07.2023, відповідно до договору факторингу №01.02-31/23 перейшло право за кредитним договором №С03.221.72062 від 19.12.2016, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С03.221.72062 від 19.12.2016, в сумі 44 625,33 грн.

Як вбачається з нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024, змінено назву з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1ст. 509 ЦК України)

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ч. 1ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц.

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи, що відповідач не виконала прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №С03.221.72062 від 19.12.2016 та під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», як нового кредитора, заборгованості заявленої в межах позовних вимог у розмірі 44 625,33 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування до правовідносин строку позовної давності слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями статті 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки.

Згідно п. 6 Угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С03.221.72062 від 19.12.2016 «Сторони погодились, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 років. ...».

Отже, на підставі викладеного, не підлягає до задоволення клопотання представника відповідача щодо застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 259, 264-265, 268, 273, 274-279, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» () заборгованість за кредитним договором №С03.221.72062 від 19.12.2016 в розмірі 44 625 грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік