ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2945/25 Справа № 199/3256/24 Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області, третя особа Друга державна нотаріальна контора м. Києва, про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області, третя особа Друга державна нотаріальна контора м. Києва, про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт на користь позивача, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 6,69 га, розташовану на землях КСП «Маріупольський» Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області. Внаслідок проведення адміністративної реформи спірна земельна ділянка знаходиться на території Кальчицької сільської територіальної громади Маріупольського району Донецької області. Про смерть спадкодавиці позивачу стало відомо від племінниці 10 липня 2022 року, після чого позивач 14 липня 2022 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до Другої ДНК м. Києва. Позивач вважає строк на прийняття спадщини не пропущеним з огляду на постанову КМУ від 28 лютого 2022 року №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою до загального шестимісячного строку для прийняття спадщини додано ще чотири місяці. Другою ДНК м. Києва завела спадкову справу, однак державним нотаріусом своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на неможливість встановлення кола спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. В той же час, позивач стверджує про відсутність у спадкодавиці інших спадкоємців.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 6,69 га згідно державного акту серія ДН №068624 від 26 жовтня 2004 року, із кадастровим №:05:000:1007.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кальчицької сільської ради Маріупольського району Донецької області , третя особа Друга державна нотаріальна контора м. Києва про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН №068624 від 26 жовтня 2004 року належала земельна ділянка площею 6,69 га із кадастровим №:05:000:1007, що підтверджується копією відповідного акту.

12 лютого 2009 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено заповіт, посвідчений нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори за реєстровим №514, яким ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла позивачу вищевказану спірну земельну ділянку. Викладене підтверджується копією заповіту та іншими матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останній спадкове майно, зокрема на спірну земельну ділянку, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

19 липня 2022 року позивач подала до Другої київської державної нотаріальної контори нотаріально посвідчену заяву від 14 липня 2022 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , внаслідок чого заведено спадкову справу, матеріали якої не містять відомостей про наявність у спадкодавиці інших спадкоємців за законом чи заповітом.

10 серпня 2023 року позивачем подано до Другої київської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у відповідь на яку державним нотаріусом 25 серпня 2023 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вказаною постановою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 . Відмова мотивована посилання на неможливість встановлення кола спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після спадкодавиці ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини позивач подала у липні 2022 року), а будь-яких доказів свого постійного проживання разом зі спадкодавицею на момент відкриття спадщини позивач суду не подала, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

У позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 за заповітом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач із заявою про прийняття спадщини звернулася у липні 2022 року, тобто після спливу встановленого законом строку.

Таким чином, ОСОБА_1 не є такою, що у встановлений законом строк та спосіб прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

З вимогами про надання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 не зверталася.

Як зазначено вище, законом передбачено право спадкоємця прийняти або неприйняти спадщину. При цьому спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час його смерті має подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому закон (ст. 1272 ЦК України) надає право тому із спадкоємців, хто своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, звернутися до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином обов`язковою умовою для визнання права на спадкове майно є прийняття спадкоємцем спадщини. І законом не передбачено іншого порядку її прийняття, ніж встановлений ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.

Вирішення питання про визнання права на спадкове майно, без вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є передчасним.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини проголошена 26 лютого 2025 року.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: