Номер провадження: 22-ц/813/19/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2018 року, постановленого під головуванням судді Домусчі Л.В., повний текст рішення складений 14 травня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якому просив визнати за ним право власності на 5/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилась спадщина.

Позивач є сином померлого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.06.2011 року (виданого повторно), іншими спадкоємцями є ще один син померлого ОСОБА_3 .

Також позивач зазначив, що спадкодавець не складав особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а тому їх частки на спадкове майно є рівними.

Позивач вважає, що має право на 1/2 частки всього майна ОСОБА_4 , проте, листом від 03.10.2016 року №200/02-14 приватний нотаріус ОМНО Фуфаєва О.О. повідомила, що видати свідоцтво про право власності на частку, належну позивачу, у будинку за АДРЕСА_1 , на даний час неможливо, у зв`язку з тим, що є суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, що не дають змоги встановити відповідність заявлених прав поданим документам та вже зареєстрованим правам. Також приватним нотаріусом повідомлено позивачу про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння та те, що спадкодавцю належало 10/50 часток домоволодіння.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності на 10/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2011 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.02.2016 року (провадження №22-ц/785/1215/16) рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2011 року було скасовано.

Отже, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є він, ОСОБА_3 , як син померлого, інших спадкоємців за законом не має.

З огляду на викладене вважає, що він має право на все майно померлого, зокрема на 10/50 житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволений.

Визнано право власності за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005) .

Не погоджуючись з рішенням суду, 12 червня 2018 року ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянтзазначала, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 посилався на факт скасування рішення суду про встановлення факту родинних зав`язків позивача з померлим, проте не взяв до уваги, що рішення суду було скасовано не з підстав спростування родинних зав`язків, а виключно у зв`язку з наявністю спору про право на спадкування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.06.2018 року визначено склад колегії суддів Таварткіладзе О.М. (доповідач), Дрішлюк А.І., Калараш А.А. (а.с. 125 т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.06.2018 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду (а.с. 127-128 т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року провадження у справі зупинене до набрання рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/10988/17 (а.с. 195-197 т. 2).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

Справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на розгляді у суді апеляційної інстанції перебуває з 22.06.2018 року (а.с. 125 т. 2).

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: ОСОБА_5 (доповідач) Сегеда С.М., Гірняк Л.А. (а.с. 200 т. 2).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №763/0/15-23 від 01 серпня 2023 року суддю ОСОБА_5 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 230 т. 2).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 231-233 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 187 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2015 року провадження по справі, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.10.2018 року було відновлено та призначене до розгляду в судове засідання на 18.02.2025 року (а.с. 245 т. 2).

В судове засідання призначене на 18 лютого 2025 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 246-247 т. 2, а.с. 4 т. 3).

Від адвоката Кравець І.І., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 7 т. 3).

ОСОБА_6 07.02.2025 року звернулась з заявою про відкладання розгляду справи, яку колегія суддів не приймає з підстав того, що раніше ОСОБА_6 представляла інтереси ОСОБА_3 за дорученням, дія якого закінчилась 09 березня 2021 року, та матеріали справи не містять іншої довіреності (а.с. 5 т. 3, а.с. 110 т. 1).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, за наступних підстав.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується за наступних підстав.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до положень ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до положень частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 5 ЦПК).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно Першим Приморським відділом ДРАЦС ОМУЮ, актовим записом Першого Приморського відділу ДРАЦС ОМУЮ про смерть №4134 від 07.12.2010 року (а.с. 7 т. 1).

Спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_4 є його діти.

22 березня 2011 року із заявою про прийняття спадщини після померлого звернувся ОСОБА_3 , який є рідним сином померлого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.07.1972 року (а.с. 115 т. 1).

Також із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 25.03.2011 року звернувся до приватного нотаріуса Алексеєв І.Г., який зазначив себе сином померлого, на підтвердження чого надав свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 30.06.2011 року Другим Малиновським відділом ДРАЦС ОМУЮ (а.с. 132 т. 1).

Судом встановлено, що 06 липня 2011 року приватним нотаріусом ОМНО Фуфаєвою О.О. було видано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, кожному на 1/2 спадщини, яка складається з наступного: квартири АДРЕСА_2 , житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , причіп легкового марки ОДАЗ 8144, 1992 року випуску; автомобіль марки VOLVO 740, 1990 року випуску. (а.с.236, 238, 277, 279, 287, 289, 291, 293 т. 1).

Також до спадкової маси, входить 5/16 часток будинку АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю на підставі Договору дарування, посвідченого Першою Одеською ДНК 04.02.1992 року за р. №7-1147, право власності на яке було зареєстровано в ОМБТІ (згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» ОМР від 10.05.2011 року (а.с. 10-13, 211 т. 1).

Між тим, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №827 від 26.03.2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння АДРЕСА_1 » було проведено перерахунок ідеальних часток по домоволодінню, згідно якого ідеальна частка ОСОБА_4 складала 1/5 частки домоволодіння. До того ж у співвласників не співпадають метражі житлової площі та кількість співвласників (а.с. 16, 244 т. 1).

Зазначене було повідомлено ОСОБА_2 листом приватного нотаріуса від 03.10.2016 року №200/02-14 (а.с.14, 31 т. 1).

Згідно інформаційної довідки від 07.10.2016 року №69993824 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_7 у розмірі 9/50 часток, за ОСОБА_8 у розмірі 4/50 часток, за ОСОБА_9 у розмірі 9/50 часток будинку, за ОСОБА_10 у розмірі 9/50 часток, за ОСОБА_11 у розмірі 9/50 часток (а.с. 22-23 т. 1).

Отже, частка будинку, власником якої на момент своєї смерті був ОСОБА_4 , становить 10/50 часток будинку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 , згідно якого батьком було вказано ОСОБА_4 , було видано на підставі рішення суду, яке скасоване, факт родинних відносин не встановлений у передбаченому законом порядку.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, за наступних підстав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року в справі №2о-95/11 за заявою ОСОБА_2 встановлено факт його родинних відносин з ОСОБА_4 як батьком (т.3 а.с.21-22).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року за апеляційною скаргою представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2011 року в справі №2о-95/11 скасовано, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду з підстав наявності спору про право на спадщину.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2021 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов ОСОБА_2 задоволено, встановлено батьківство ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до ОСОБА_2 , 1983 року народження.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.11.2024 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2021 року скасовано, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фуфаєвої О.О. про встановлення факту батьківства, визнання батьківства задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженого в м. Одеса (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) (а.с. 1-3 т. 3).

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить висновку, що ОСОБА_2 є сином спадкодавця, та приймає у спадщину, як спадкоємець першої черги, належне на час смерті ОСОБА_4 все майно в рівних частках разом з другим сином ОСОБА_3 , який також є спадкоємцем першої черги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим, він має право на судовий захист його законних прав та інтересів шляхом визнання права власності на частку спадкового майна з урахуванням затвердженого у встановленому законом порядку його частки в контексті ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з підстав того, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4 , звернувся у встановленому законом порядку та строк з заявою про отримання спадщини, між тим отримати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на перераховані частки будинку.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується не в повній мірі, з підстав того, що частка будинку, власником якої на момент своєї смерті був ОСОБА_4 , та яка становить 10/50 часток будинку успадковується спадкоємцями першої черги в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме по 5/50 часток за кожним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та частковим задоволенням зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки, апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 3 388 грн. (2836,79 + 551,21) та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі5082 грн., а всього в розмірі 8 470 грн.,

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 5/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005).

Визнати право власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 5/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 6108005) .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 8 470 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда