Єдиний унікальний номер 743/846/24
Провадження № 2/448/86/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28.02.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
І.Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача АТ «Райффайзен Банк» Науменко О.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» та підписав Заяву №CMDPI-341764 про акцепт Публічної пропозиції/Угода (далі - «Заява про акцепт»). Відповідно до якої відповідач прийняв умови публічної пропозиції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання банківських послуг, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що були оприлюднені та знаходилися у вільному доступі на сайті позивача www.aval.ua (нова адреса «www.raiffeisen.ua») та висловив повну та беззастережну згоду за ними. Крім цього, позивач повідомляє, що АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником всіма юридичними правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до Статуту АТ «Райффайзен Банк».
У подальшому, 22.01.2022р. між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125284030 (далі Кредитний договір), згідно з яким банк видав клієнту кредит у розмірі 379 672 гривні 66 коп. до 22.09.2029р. під 22,30% річних, а ОСОБА_1 зобов`язався використати кредит відповідно до умов, повернути його, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання відповідно до умов договору та тарифу банку.
Стверджує, що позивач перерахував на поточний рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 379 672 гривні 66 коп., що підтверджується випискою по рахунку. Крім того, у зв`язку із несплатою відповідачем платежів за кредитом позивач провів реструктуризацію простроченої кредитної заборгованості відповідача відповідно до п.1.5 ст. 1 розділу 6 Правил Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» (далі Правила).
Вказує, що відповідач всупереч чинному законодавству та умовам Кредитного договору належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Кредитного договору і має прострочену заборгованість, що станом на 01.05.2024 складає 409 269 гривень 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 381 882 гривень 74 коп. та заборгованість за відсотками в сумі 27 387 гривень 19 коп.
Також сторона позивача зазначає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредиту, 16.05.2024р. на адресу ОСОБА_1 було скеровано вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих.№114/5-322426 від 16.05.2024р., №114/5-322428 від 16.05.2024р., надавши останньому можливість добровільно (в позасудовому порядку) врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Проте відповідач таку вимогу у визначенні строки не виконав.
За таких підстав представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-125284030 від 22.01.2022 року в розмірі 409 269 гривень 93 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 381 882 гривень 74 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 27 387 гривень 19 коп. Крім того, у позовній заяві сторона позивача просила стягнути з ОСОБА_1 суму понесених судових витрат у розмірі 6139 гривень 05 коп.
ІІ. Позиція учасників справи.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій така просила здійснювати розгляд даної справи у відсутності сторони позивача з вказівкою на те, що вони підтримують заявлені позовні вимоги та не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи, судові повістки в електронному вигляді у відповідності до вимог ч.6 ст.128 ЦПК України скеровувались відповідачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. Згідно довідки про доставку електронного документу відомо, що судова повістка про виклик відповідача ОСОБА_1 до суду на 28.02.2025р. була доставлена до його електронного кабінету 05.02.2025р. о 17.50 год. Також відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку ( АДРЕСА_1 ). З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, слідує, що судові повістки про виклик відповідача в судові засідання не були вручені відповідачу з тих підстав, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, виклики відповідача здійснювалися у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.07.2024р. в межах цивільної справи ЄУН 743/846/24 відмовлено у забезпеченні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 31.10.2024р. скасовано ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 липня 2024 року про відмову у забезпеченні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у даній справі №743/846/24 - залишено без розгляду.
Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.07.2024р. цивільну справу ЄУН 743/846/24 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Яворівського районного суду Львівської області.
Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 16.07.2024р. цивільну справу ЄУН 743/846/24 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Мостиського районного суду Львівської області.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.09.2024р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 31.01.2025р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 28.02.2025р. ухвалено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подавав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами.
Суд, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходить із такого.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.04.2019 року підписав Заяву про акцепт №CMDPI-341764, відповідно до якої відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» та висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Також безумовно визнав, що публічна пропозиція, заява про акцепт, правила, тарифи, заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. Такий договір вважається укладеним з моменту підписання заяви про акцепт.
Згодом АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінило своє найменування на АТ «Райффайзен Банк». Як вбачається із Статуту АТ «Райффайзен Банк», Протоколом Загальних зборів акціонерів №36-62 від 23.04.2021р. прийнято рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».
Також судом встановлено, що 22.01.2022р. між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» був укладений кредитний договір шляхом підписання Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125284030 із використанням електронного цифрового підпису. Згідно умов Кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 379 672 гривні 66 коп., а відповідач зобов`язаний був повернути позивачу кредит та сплатити проценти за його користування.
Відповідно до п.2.2 та п.2.3 Кредитного договору строк кредиту становить 72 місяці з 22.01.2022 по визначену Графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу. Процентна ставка фіксована і становить 22,30 % річних.
У п.3.1 Кредитного договору зазначено, що сторони встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються клієнтом у визначену Графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої п.2.3 Кредитного договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем з надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт).
Згідно з умовами п.3.2 Кредитного договору клієнт здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною підпунктом 3.5.1 пункту 3.5 статті 3 Розділу 6 Правил.
Відповідно до п.3.4 Кредитного договору у визначений п.3.3 Кредитного договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими п.9 Заяви про акцепт. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному п.9 Заяви про акцепт порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене будь-яким іншим шляхом, погодженим банком.
Крім того, відповідно до п.5.2 Договору клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Клієнт зобов`язується дотримуватися умов Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування поточних/карткових рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цього Кредитного договору клієнт підтверджує, що до відносин сторін за цим Кредитним договором застосовуються всі положення договору, в тому числі Розділів 2, 6. Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом.
Отже, підписанням цього Кредитного договору відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений позивачем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України).
Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору та регулюються главою 71 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно з ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Також 22.01.2022 року сторонами, за допомогою електронного цифрового підпису, підписані Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», Заява № 014-RO-82-125284030 на приєднання до договору добровільного страхування життя № РБ1704-г від 12.06.2020 (індивідуальна частина), Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супровідних послуг).
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
За таких підстав, суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 був укладений електронний кредитний договір шляхом підписання Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125284030.
Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.
Крім цього, з наявних в матеріалах справи Додаткової угоди №1 від 26.12.2022р. до Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-125284030 від 22.01.2022р., Додаткової угоди №1 від 12.06.2023р. до Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-125284030 від 22.01.2022р. та розрахунку заборгованості за кредитним договором, розрахованого станом на 01.05.2024р., вбачається, що позивач здійснив реструктуризацію простроченої кредитної заборгованості відповідача, в результаті чого було продовжено строк Кредитного договору до 22.09.2029р., також у межах реструктуризації було проведено капіталізацію боргу на суму 36 184 грн. 05 коп.
Проте, всупереч вимогам п.3.2. та п.3.3. Кредитного договору, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості та відсотків за кредитом згідно умов договору.
Станом на 01.05.2024 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 409 269 гривень 93 коп., що складається: з заборгованості по кредиту у розмірі 381 882 гривень 74 коп., у тому числі прострочена заборгованість 11 368 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 27 387 гривень 19 коп., у тому числі прострочена заборгованість 25 293 гривні 10 коп. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості.
Відповідно до умов п.2.6 Кредитного договору сторони встановили, що у разі настання обставин Дефолту, передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6 Правил (в тому числі у разі порушення Клієнтом обов`язків з повернення Кредиту та процентів за його використання, передбачених Заявою обов`язків з інформування Банка та узгодження дій, а також обов`язків, встановлених підпунктом 3.1.4. пункту 3.1., підпунктом 3.5.2. пункту 3.5. Статті 3 Розділу 6 Правил), банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту (з припиненням зобов`язання банка надати кредит) та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу банка, клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомленні банку. У разі невиконання цієї вимоги, банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству України.
Так, в силу зазначеної вище норми та у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору, 20.06.2024 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих. №114/5-322426 від 16.05.2024р., №114/5-322428 від 16.05.2024р., надавши відповідачу можливість протягом 30 календарних днів добровільно врегулювати заборгованість за кредитним договором. Дана вимога була направлена ОСОБА_1 засобами зв`язку АТ «Укрпошта», однак у визначені строки не виконана, заборгованість повернута не була.
Згідно із ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Як встановлено при розгляді справи, банк свої договірні зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не сплачував своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Беручи до уваги те, що відповідач не з`являвся у судові засідання по справі та доказів на спростування доводів сторони позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо несвоєчасної сплати кредитного боргу у строк, передбачений договором.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-125284030 від 22.01.2022 року в розмірі 409 269 гривень 93 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 381 882 гривень 74 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 27 387 гривень 19 коп.
V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Райффайзен Банк» необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 6139 гривень 05 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-125284030 від 22.01.2022 року в розмірі 409 269 (чотириста дев`ять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 93 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 381 882 (трьохсот вісімдесяти однієї тисячі восьмисот вісімдесяти двох) гривень 74 копійок та заборгованості за відсотками в сумі 27 387 (двадцяти семи тисяч трьохсот вісімдесяти семи) гривень 19 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 10.03.2025р.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженець с.м.т Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Ю.В. Кічак