РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025

м.Харків

Справа № 639/19/25

провадження 2/639/570/25

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 4940,72 грн., а також судових витрат.

Позов мотивований тим, що 15 травня 2020 ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості ( правонаступником якого є Харківський обласний центр зайнятості) за сприянням у працевлаштуванні та отримання статусу безробітного, тавідповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затв. наказом Міністерства розвитку економіки, торгової та сільського господарства України 06.04.2020 № 624, йому наказом Харківськогоміського центру зайнятості від15.05.2020 призначено допомогу по безробіттю з 15.05.2020 по 08.02.2021 у розмірі, встановленому законодавством.

У заяві про надання статусу безробітного відповідач зазначив та засвідчив власним підписом, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Ознайомлений, зокрема, з зобов`язанням своєчасно подавати відомості про обставини,що впливають на умови виплати йому матеріального забезпечення та надання соціальних послуг , а також з відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей.

В ході відпрацювання інформації від Пенсійного фонду України у порядку здійснення верифікації та моніторингу державних виплат щодо осіб, які зареєстровані в центрі зайнятості, як безробітні, виявлено, що ОСОБА_1 працевлаштований до військової частини НОМЕР_1 з 06.07.2020, тобто в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного з 15.05.2020 по 23.07.2020.

Відповідач у порушення вимог п. 4 ч.2 ст. 44, п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» не повідомив у встановлений строк про працевлаштування, тому директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ № 2 від 05.01.2022 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 . На повідомлення-претензію про повернення коштів в сумі 4940,72 грн. відповідач не відреагував, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи згідно зі ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позов не скористався. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.З заяви про надання (поновлення) статусу безробітного вбачається, що відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних, що підтверджено його підписом.

На підставі заяви відповідача представником Харківського міського центру зайнятості заповнено персональну картку № 00073 від 15.05.2020, в якій міститься інформація про останній вид зайнятості, дату припинення роботи-05.05.2020, причину звільнення-ст. 36 п. 1 КЗпП України , надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю-19.06.2020 на підставі наказу № НТ200515 від 15.05.2020, припинення реєстрації 29.07.2020 згідно наказу № НТ200729 від 24.07.2020 ( подання безробітним заяви про припинення реєстрації).

Відповідно до акту № 559 від 18.11.2021 Сєвєродонецького міського центру зайнятості Луганського обласного центру зайнятості щодо розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, ОСОБА_1 зарахований до військової частини НОМЕР_1 з 06.07.2020 згідно наказу командира № 197 від 06.07.2020, тобто в період перебування на обліку безробітних в Харківському міському центрі зайнятості з 15.05.2020 по 24.07.2020.

Довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення підтверджено, що у період з 06.07.2020 по 23.07.2020 ОСОБА_1 сплачена допомога по безробіттю в загальному розмірі 4940,72 грн.

Наказом Харківського міського центру зайнятості від 05.01.2022 визнано вжити заходів по поверненню коштів, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 06.07.2020 по 23.07.2020 в сумі 4940,72 грн. Відповідачу 06.01.2022 направлено лист-претензію про повернення коштів в добровільному порядку за останнім відомим місцем його проживання ( знятий з реєстрації 03.07.2018).

Наказом Міністерства економіки України від 24.10.2022 № 4132 Харківський міський центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Харківського обласного центру зайнятості, який став правонаступником усіх майнових та немайнових прав Харківського міського центру зайнятості.Наказомдо Харківського обласного центру зайнятості від 15.12.2022 № 863 створено філію Харківського обласного центру зайнятості.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За положеннями пункту 2 частини 1статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції на час надання ОСОБА_2 статусу безробітного) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи ( п. 1 ч.1 ст. 43Закону України «Про зайнятість населення»).

Згідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій ст. 45 цього закону ( п. 4 ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені статтею 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.

Частиною 1 статті 45 Закону України ««Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: 1) зайнятості особи;12) призову на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу

Як передбачено частинами 2, 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов`язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За змістом пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державна податкова адміністрація України від 13 лютого 2009 року за № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Отже, умовою стягнення виплаченого забезпечення є умисне невиконання застрахованою особою своїх обов`язків та зловживання ними. Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про працевлаштування з метою незаконного отримання допомоги з безробіття.

Відповідна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 802/1206/17-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/17820/17-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727св18).

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню заробітна плата й платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їхня виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку й недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, на основі яких була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

ОСОБА_1 звільнився з роботи за угодою сторін 05.05.202018, подав заяву про надання статусу по безробіттю 15.05.2020 року та перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. Про зарахування відповідача з 06 липня 2020 до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 свідомо не повідомив про це позивача і подав заяву до Харківського міського центру зайнятості про зняття з реєстрації з 24.07.2020 в зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості. Зазначені обставини свідчить про доведеність позивачем недобросовісності відповідача і у незаконному отриманні допомоги по безробіттю.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 4940,72 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами , вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки суд задовольняє позовні вимоги повністю, сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду з позовом у розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості 4940 грн. 72 коп. вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття, судові витрати-3028 грн., а всього 7968 ( сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 72 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- : Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості ( вул. Шевченка, 137А, м. Харків, 61013, );

Відповідач- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , не зареєстрований, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , знятий з реєстрації 03.07.2018.

Повне судове рішення складено 25.02.2025.

СУДДЯ -