ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Сідак Жарова Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі позивач) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 112 312,19 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 27.04.2018 року кредитний договір №101, за яким позичальнику видано кредит у сумі 29 700,00 грн.; 21.02.2020 року кредитний договір №701, за яким позичальнику видано кредит у сумі 49 612,00 грн. Між тим, відповідач порушила умови договорів кредиту, не повертала отримані кошти своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ними. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 04.06.2024 року має заборгованість по кредитному договору від 27.04.2018 року №101 у сумі 50 503,54 грн., з яких 29 629,59 грн. заборгованість за кредитом та 20 873,95 грн. заборгованість за процентами; по кредитному договору від 21.02.2020 року №701 у сумі 61 808,65 грн., з яких 32 096,16 грн. заборгованість за кредитом, 11,17 грн. заборгованість за процентами та 29 701,32 грн. заборгованість за комісією. Таким чином, загальна сума боргу складає 112 312,19 грн., що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що відповідач визнає укладення договорів та отримання коштів. У той же час, відповідач не погоджується із нарахуванням процентів поза межами строку кредитування за кредитним договором №101, а також нарахування комісії за кредитним договором №701, а сплачені суми на так звану комісії мають бути враховані до загального розрахунку заборгованості. За підрахунками відповідача, заборгованість за кредитним договором від 27.04.2018 року №101 складає 18 246,59 грн., з яких 17 629,59 грн. основний борг та 617,00 грн. заборгованість за процентами; за кредитним договором від 21.02.2020 року №701 у сумі 271,17 грн., з яких 260,00 грн. основний борг та 11,17 грн. заборгованість за процентами.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але у позовній заяві представник просить провести розгляд справи за його відсутності, зазначає, що підтримує позов та просить його задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували частково, підтримали свій відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року позовну заяву направлено до Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року справу передано до провадження судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А., а ухвалою судді від 16 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 підписала Заяву №101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за якою просила АТ «ПУМБ» відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 6 000,00 грн. на 12 місяців. Зі спливом зазначеного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, про що зазначено у паспорті споживчого кредиту. Розмір процентів за користування кредитом 59,23% (а.с. 15, зв.). Також позичальником підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 16).

Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №101 від 27.04.2018 року кредитний ліміт неодноразово збільшувався, зокрема, 11.12.2019 року збільшено до 29 700,00 грн. (а.с. 39).

Фактичне надання кредитних коштів за вказаним договором підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 27.04.2018 року по 04.06.2024 року (а.с. 45-53).

21.02.2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за якою просила АТ «ПУМБ» видати їй кредит у сумі 49 612,00 грн. на строк 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% (а.с. 13), а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 13 зв.).

Фактичне надання кредитних коштів за вказаним договором підтверджується платіжною інструкцією №TR.41125741.53587.8810 від 21.02.2020 року (а.с. 38 зв.) випискою по особовому рахунку за період з 21.02.2020 року по 04.06.2024 року (а.с. 43-45).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, банк на адресу позичальника направив вимогу від 25.06.2024 року вих. № КНО-44.2.2/325, у якій просив погасити борг станом на 04.06.2024 року у загальному розмірі 112 312,19 грн., яка було проігнорована відповідачем.

За наданими розрахунками, відповідач станом на 04.06.2024 року має заборгованість:

по кредитному договору від 27.04.2018 року №101 у сумі 50 503,54 грн., з яких 29 629,59 грн. заборгованість за кредитом та 20 873,95 грн. заборгованість за процентами;

по кредитному договору від 21.02.2020 року №701 у сумі 61 808,65 грн., з яких 32 096,16 грн. заборгованість за кредитом, 11,17 грн. заборгованість за процентами та 29 701,32 грн. заборгованість за комісією.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору від 27.04.2018 року №101 у сумі 50 503,54 грн., з яких 29 629,59 грн. заборгованість за кредитом та 20 873,95 грн. заборгованість за процентами, судом перевірено та суд погоджується з ним, так як за умовами договору строк його дії продовжувався за відсутності заперечень будь-якої із сторін (а.с. 40-42), який був актуальний станом на час звернення до суду з позовом.

Разом із тим, у даній справі кредитодавцем ставиться питання стягнення, серед іншого, комісії укладеним договором від 21.02.2020 року №701 в сумі 29 701,32 грн., про що суд зазначає наступне.

Так, позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредиту є нікчемними.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3 ст. 216 ЦК України).

За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

При цьому, як вбачається із наявної виписки, за період з 21.02.2020 року по 04.06.2024 року банком нараховувалась та списувалась так звана щомісячна комісія у сумі 1 979,52 грн., а всього протягом вказаного періоду 15 836,16 грн. Тому, дані кошти слід врахувати в рахунок погашення тіла та відсотків за користування кредитом.

Крім того, за умовами укладеного договору від 21.02.2020 року, позичальник зобов`язалася повернути кредит до 21.02.2022 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, після спливу визначеного договором строку кредитування, у кредитодавця відсутні повноваження нараховувати передбачені договором проценти, а кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У той же час, згідно розрахунку заборгованості, проценти нараховані за період 02.07.2022 року по 04.06.2024 року, тобто поза межами строку кредитування, що унеможливлює їх стягнення.

Таким чином, заборгованість по кредитному договору від 21.02.2020 року №701 станом на 04.06.2024 року становить 32 096,16 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту, яка є заборгованістю станом на час звернення до суду з позовом.

У той же час, сторона відповідача надала квитанції на часткове погашення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2020 року №701 на загальну суму 16 000,00 грн. протягом липня-грудня 2024 року, тобто після звернення банку до суду з позовом, та за кредитним договором від 27.04.2018 року №101 на загальну суму 12 000,00 грн. протягом липня-грудня 2024 року, аналогічно після звернення банку до суду з цим позовом.

Таким чином, із суми боргу по кредитному договору від 27.04.2018 року №101 у загальному розмірі 50 503,54 грн., підлягає вирахуванню 12 000,00 грн., а тому сума боргу у такому разі складає 38 503,54 грн.

Із суми боргу по кредитному договору від 21.02.2020 року №701, що складається із тіла кредиту, станом на 04.06.2024 року (32 096,16 грн.) підлягає вирахуванню 16 000,00 грн. фактично сплачені кошти, не враховані у розрахунок заборгованості, та 15 836,16 грн. фактично сплачені кошти комісії. Тобто, всього сума неповернутих коштів складає 260,00 грн.

Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 38 763,54 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 835,97 грн., враховуючи задоволення позовних вимог на 34,51%, що розраховано із врахуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263, 265, 285, 289 ЦПК України, ст.ст. 207, 530, 526, 608, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Заяву №101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 27.04.2018 року станом на 04.06.2024 року у сумі 38 503,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Заяву №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.02.2020 року станом на 04.06.2024 року у сумі 260,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суму сплаченого судового збору у розмірі 835,97 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення суду виготовлено 25.02.2025 року