ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1934/23 Номер провадження 22-ц/814/559/25Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.В.,

представника позивача адвоката Бибика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2024 рокуза заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Зіньківська міська рада, ОСОБА_3 , про усунення перешкод

УСТАНОВИВ:

01.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила суд усунути їй перешкоди у користуванні місцями загального користування об`єкта благоустрою провулком за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ), зобов`язавши відповідача, ОСОБА_2 , не вчиняти дій щодо ремонту та обслуговування транспортних засобів в місцях загального користування на території провулку та привести ділянку до попереднього стану.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі.

19.04.2024 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення, відповідно до якої просила зобов`язати Державну екологічну інспекцію центрального округу провести заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності станції технічного обслуговування, а саме перевірку суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , який здійснює діяльність щодо надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автотранспорту за адресою: АДРЕСА_3 ; зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України провести перевірку дотримання вимог законодавства суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме ОСОБА_2 , який здійснює діяльність щодо надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автотранспорту за адресою: АДРЕСА_3 .

Заяву обґрунтовано тим, що орієнтовно з квітня 2022 року відповідач у справі використовує земельну ділянку загального користування (територія провулку Дроздівський біля будинків 4/1, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 ) для власних потреб, а саме: як місце для масового паркування та ремонту транспортних засобів, які він ремонтує по АДРЕСА_3 . За наслідками самовільного захоплення і використання території загального користування (провулку) порушується право позивача, як власника суміжної земельної ділянки, та інших мешканців провулку. Вони позбавлені можливості проходу до своїх будинків та в результаті самовільного зайняття ділянки відбулось пошкодження елементів благоустрою, а саме газон, дорогу та багаторічні насадження, виявлена наявність хаотичного розливу мастила від автомобілів, що зумовлює екологічне забруднення. В результаті здійснення господарської діяльності у будівлі за адресою АДРЕСА_3 , відбулось пошкодження суміжних будинків.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі задоволено у повному обсязі.

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію центрального округу провести заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності станції технічного обслуговування, а саме перевірку суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , який здійснює діяльність щодо надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автотранспорту за адресою: АДРЕСА_3 .

Зобов`язано Державну інспекцію архітектури та містобудування України провести перевірку дотримання вимог законодавства суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме ОСОБА_2 , який здійснює діяльність щодо надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автотранспорту за адресою: АДРЕСА_3 .

Із вказаною ухвалою частково не погодилась Державна інспекція архітектури та містобудування України (скорочено - ДІАМ) та оскаржила її в апеляційному порядку через свого уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі представник ДІАМ просив ухвалу суду першої інстанції в частині покладених на ДІАМ зобов`язань скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Зазначено, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Аналіз ст. 116 ЦПК України свідчить, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу.

Також скаржником зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється під час виконання підготовчих та будівельних робіт у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Зазначений Закон, а також Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, не передбачають такої підстави для проведення перевірки як ухвала суду про забезпечення доказів (тобто на підставі ухвали з процесуальних питань), оскільки така ухвала не є рішенням суду по суті спору. Крім того, на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), окрім позапланових перевірок у виключному випадку та у порядку, визначених постановою КМУ № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану».

02.01.2025, поштовим відправленням від 26.12.2024, тобто в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку, від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ДІАМ.

Зазначала, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає у пункті 7 статті 41 підставою для проведення перевірки вимогу правоохоронних органів про проведення перевірки, а суд відноситься до системи органів правоохоронної діяльності. Тобто оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною підставою для проведення позапланової перевірки. Обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення доказів не суперечить вимогам законодавства. Подана заява про забезпечення доказів відповідає вимогам статті 117 ЦПК України. Вимоги апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали не відповідають вимогам ст. 374 ЦПК України.

Щодо меж апеляційного перегляду справи.

Згідно зі ст. 17 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції про забезпечення доказів у справі оскаржується Державною інспекцією архітектури та містобудування України лише в частині задоволених вимог щодо неї, тому в іншій частині (щодо покладення зобов`язань на Державну екологічну інспекцію центрального округу) апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в оскаржуваній частині в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Процесуальний порядок забезпечення доказів визначений статтею 116 ЦПК України.

Згідно з положеннями частинами 3, 4 статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із частиною 2 статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Норма частини 2 статті 116 ЦПК України передбачає перелік способів забезпечення судом доказів, який не є вичерпним.

Зміст частини 1 статті 116 ЦПК України фактично визначає підстави вжиття судом заходів забезпечення доказів, а саме обґрунтоване припущення, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України)

У постанові від 11.03.2020 у справі № 9901/608/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування норми статті 114 КАС України (що відповідає за змістом статті 116 ЦПК України), у пунктах 24, 25 зазначила, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

У даній справі позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод з боку останнього у користуванні об`єктом благоустрою спільного користування.

Як на фактичні підстави позивних вимог позивач вказувала на те, що ОСОБА_2 у будівлі за адресою АДРЕСА_3 , здійснює господарську діяльність з технічного обслуговування транспортних засобів, в результаті чого земельна ділянка загального користування (територія провулку Дроздівський біля будинків 4/1, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 ) використовується як місце для масового паркування та ремонту транспортних засобів, мешканці провулку позбавлені можливості проходу, відбулось пошкодження газону, дороги та багаторічних насаджень, екологічне забруднення, пошкодження суміжних будинків.

Позивач надала докази колективного звернення до ДІАМ щодо можливих порушень ОСОБА_2 законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідно до відповіді на яке ДІАМ, серед іншого, проінформовано, що на момент надання відповіді в Реєстрі будівельної діяльності за параметрами пошуку: «адреса об`єкта будівництва - АДРЕСА_3 ба», «замовник будівництва - ОСОБА_2 », «кадастровий номер - :50:013:0058» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, а також документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання станом на дату надання відповіді не виявлено. При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». За наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах. (а.с. 42-43 т. 1)

Результат перевірки ДІАМ діяльності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, безпосередньо стосується предмету спору у справі та може бути використаний як доказ фактичних підстав позову, тому забезпечення доказів у справі шляхом покладення на ДІАМ зобов`язання з проведення позапланової перевірки колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим.

Враховуючи те, що на період воєнного стану проведення перевірок ДІАМ тимчасово припинено і допускаються лише у виключних випадках позапланові перевірки (за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини), наявні достатні підстави вважати, що збирання доказу буде згодом утрудненим, враховуючи, що воєнний стан в Україні триває з 24 лютого 2022 року і продовжений наразі до 9 травня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги ДІАМ про те, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, не передбачено такої підстави для проведення перевірки як ухвала суду про забезпечення доказів, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 11 статті 118 ЦПК України ухвала про забезпечення доказів (крім забезпечення доказів шляхом допиту свідків, призначення експертизи, огляду доказів) є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення доказів (в оскаржуваній частині) постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування Українизалишити без задоволення.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.П. Пікуль