Провадження №22-ц/812/444/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №469/530/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення, яке ухвалив Березанський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Гапоненко Наталії Олександрівни у приміщенні цього суду 10 січня 2025 року, дата складання поновного тексту не зазначена, за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

У квітні 2023 рок Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 04 березня 2011 року, на підставі чого позивач відкрив на ім`я відповідача кредитний картковий рахунок, на якому було встановлено кредитний ліміт, який згодом збільшений до 75000 грн. Також відповідач отримав кредитну картку, за допомогою якої використовував кредитні кошти. Відповідач при користуванні кредитними коштами зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням щомісяця коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме ненаданням своєчасно Банку грошових коштів, станом на 14 березня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 60620 грн. 58 коп., яка складається з: 49229 грн. 60 коп. заборгованості за кредитом; 11390 грн. 98 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 60620 грн 58 коп. заборгованості за кредитом, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2684 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він сумлінно виконував умови договору з Банком, своєчасно сплачував всі платежі та не мав заборгованості за кредитом, що підтверджується наданими банком розрахунками. Проте внаслідок шахрайських дій 16 червня 2022 року було викрадено кошти з його карткового рахунку НОМЕР_1 , а саме кредитний ліміт у сумі 49229 грн 60 коп. (яка значиться як заборгованість за тілом кредиту) та його власні кошти в сумі 1159 грн 42 коп., загалом 50389 грн 02 коп. Про вказані обставини він негайно повідомив позивача за телефоном гарячої лінії 3700, заблокував платіжну картку та 17 червня 2022 року подав заявку на повернення коштів за №2007384. 18 червня 2021 року відділенням поліції №8 Миколаївського РУП за його заявою від 17 червня 2022 року порушено кримінальне провадження №0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 КК України. 24 червня 2022 року відповідач звернувся до позивача із заявою, в якій повідомив про вчинені шахрайські дії, відкрите кримінальне провадження, зауважив на неправомірному нарахуванні відсотків за використання кредитного ліміту та просив скасувати нарахування відсотків, на що позивач відповів відмовою. Зазначає також, що не вчиняв будь-яких розпоряджень на списання коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до позивача ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24» або у будь-якій інший спосіб; як користувач картки, він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з його карткових рахунків відбулося не за його розпорядженням; виявивши безпідставне зняття коштів, він повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, але позивач в позовній заяві про вказаний факт шахрайства не обмовився, хоча має достатні доказів цього, неправомірно нараховує відсотки та стягує кошти на погашення спірної заборгованості.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач звертався до Банку про скасування спірної транзакції та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій, що свідчить про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту його звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Доводи позивача щодо порушення відповідачем Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого зняття коштів з його карткового рахунку, оскільки він своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають підтвердження. Тому суд вважав,що відсутні підстави для стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у зверненні до Банку 17 червня 2022 року через оператора довідкової служби 3700 визнав, що його дії по внесенню його індивідуальної інформації на фейковому посиланні на платіжну Систему Приват 24 (для отримання коштів від продажу товару на ОЛХ) та передача третім особам («покупцям товару на ОЛХ») кодів, які надходили йому для доступу в Приват24, призвели до того, що 16 червня 2022 року з його кредитного карт-рахунку: картка № НОМЕР_2 було списано 50389 грн 02 коп. двома переказами, після чого доступ до Приват24 було заблоковано. Банк вказує, що суд не звернув уваги на те, що саме дії ОСОБА_1 призвели до розголошення інформації (внесення паролю від Приват24 на незнайомому сайті), яка дала змогу ініціювати платіжні операції 16 червня 2022 року з його карт-рахунку № НОМЕР_2 (кредитна карта): 17:48:10 - 25174 грн 22 коп.; 17:49:58 - 25214 грн 80 коп. Вказані обставини були підтверджені результатами службової перевірки. За такого заявник вважає, що суд помилково застосував практику Верховного Суду через невідповідність встановлених обставин у цій справі та безпідставно відмовив у позовних вимога, які ґрунтуються на укладеному сторонами договорі.

Колегія суддів не приймає та залишила без розгляду долучену до апеляційної скарги заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана ОСОБА_1 з огляду на положення статей 83, 367 ЦПК України щодо подання доказів, зокрема в апеляційній інстанції, зважаючи на те, що в порушення вказаних норм процесуального закону будь-яких клопотань щодо долучення цього доказу апеляційному суду не заявлялось, а також не наводилося обґрунтовування причин неподання його разом із позовною заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відзив мотивовано тим, що судом першої інстанції було всебічно та повністю встановлені всі обставини справи та відсутні підстави для скасування ухваленого ним оскаржуваного рішення.

Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 14).

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, з якими його ознайомлено, складають договір про надання банківських послуг.

Того ж дня ОСОБА_1 підписав також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої базова % ставка на місяць становить 2,5%, а також визначений розмір щомісячних платежів (з включенням оплати за використання використаних кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., та не більше залишку заборгованості, в строк - до 25 числа місяця, наступного за звітним, та встановлена відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня (а.с. 15).

В подальшому відповідач на підставі укладеного договору про надання банківських послуг отримав від Банку кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, початковий розмір якого складав 300 грн. на платіжну картку. Розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, що підтверджується довідкою позивача (а.с. 12) та випискою за картковим рахунком на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 52-57).

Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту.

З метою використання кредитних коштів Банк надавав у розпорядження відповідача кредитні картки, зокрема 13 грудня 2021 року останній отримав кредитну карту типу «Універсальна Gold» № НОМЕР_2 , з терміном дії 12/25, що засвідчує довідка, видана позивачем (а.с. 13).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Таким чином, підписавши анкету-заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідач уклав з позивачем договір про надання банківських послуг (далі - Договір), який за своєю природою є змішаним договором (містить умови, притаманні договору відкриття та обслуговування рахунку та договору кредиту), що підтвердив своїм підписом на анкеті-заяві та довідці, узгодивши, зокрема умови кредитування (валюту кредиту, строк та порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, вид відповідальності за порушення умов договору), в межах умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.

Факт укладання такого договору, користування кредитними коштами, зокрема за допомогою кредитних карток, відповідачем не оспорюється і підтверджується, крім підписаної відповідачем анкети-заяви, також випискою по особовому рахунку, відкритому на його ім`я.

За такого є доведеним, що Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит у вигляді ліміту.

Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку, відкритому позивачем на його ім`я, вчиняв платіжні операції, тому згідно із Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що затверджено Постановою Національного Банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (далі - Положення № 705), він є власником рахунку, до якого емітовано електронний платіжний засіб (підпункт 3 пункту 4 Розділу I. Загальні положення).

Згідно розрахунку, який долучений позивачем до позовної заяви, заборгованість за договором №б/н ОСОБА_1 станом на 13 березня 2023 року становить 60620 грн. 58 коп., з яких: 49229 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 11390 грн. 98 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 5-11).

Звертаючись із позовом, Банк просив про стягнення такої суми заборгованості.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 вказав, що внаслідок шахрайських дій 16 червня 2022 року було викрадено кошти з його карткового рахунку НОМЕР_1 , а саме: кредитний ліміт у сумі 49229,60 грн. (яка значиться як заборгованість за тілом кредиту) та його власні кошти в сумі 1159,42 грн., загалом 50389,02 грн., про що він негайно повідомив позивача за телефоном гарячої лінії 3700, заблокував платіжну картку. Також відповідач наполягав, що не повідомляв будь-яких відомостей стороннім особам, які могли сприяти списанню його коштів.

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у позові про стягнення заборгованості, виходив з того, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підтвердило належними і допустимими доказами, що ОСОБА_1 сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій.

Із зазначеними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

З виписки за договором № б/н за період 04 березня 2011 року - 16 березня 2023 року (а.с. 52-57) та витягу з програмного комплексу банку (а.с. 99) вбачається, що 16 червня 2022 року ініціювано платіжні операції - здійснено дві транзакції з карт-рахунку № НОМЕР_2 (кредитна карта): 17:48:10 - на 25174.22 грн; о 17:49:58 - на 25214.80 грн.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049).

В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення № 705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи, зокрема із матеріалів перевірки за фактом звернення щодо клієнта ОСОБА_1 , подія ІТ24208 (а.с. 97-99), вбачається, що всі оспорювані фінансові операції з грошовими коштами відповідача на рахунку Банку здійснено за допомогою системи інтернет-банкінгу «Приват24».

У ході розгляду справи ОСОБА_1 стверджував, що він під час проведення спірних банківських операцій, не вчиняв будь-яких дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з його рахунку.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила), система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.

Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.

Відповідно до вказаних правил, реєстрацію у системі «Приват 24» можна здійснити декількома способами, зокрема дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.

Так, відповідно до Правил користування системою «Приват 24», для реєстрації нового користувача в системі «Приват24» через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку «Вхід»; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку «Далі». Після цього процес реєстрації в системі «Приват24» через мережу Інтернет можна вважати завершеним.

Альтернативним способом реєстрації в системі «Приват24» є реєстрація через банкомат АТ КБ «ПриватБанк». Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню «Банківські послуги»; натиснути кнопку «Інтренет-банк Приват24»; перейти в «Реєстрація в Приват24/зміна пароля»; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку «Далі». Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою «Приват24».

Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з «Play Маркет» або «App Store»; після встановлення додатку у полі «Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку «Продовжити»; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.

Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.

У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк має право відмовити у її реєстрації в системі «Приват 24» або обмежить його можливість по управлінню рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).

Розглядаючи цю справу, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи Банку про те, що без розголошення з боку відповідача номера банківських карток, ПІН-коду банківської картки, інших даних, третя особа не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні зняти чи переказати кошти з рахунків клієнта, та помилкового висновку про відмову у позові.

Так, суд першої інстанції не дослідив подані Банком докази, що містять інформацію про дату, час та спосіб авторизації у системі «Приват24» та введенні особою, яка здійснила авторизацію, дані ( а. с. 97-99), та не здійснив аналіз доводів відповідача про те, що він не вчиняв будь-яких дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з його рахунку відповідно наведених вище алгоритмів реєстрації у системі «Приват 24».

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.1.1.71 Умов і правил фінансовий номер телефону клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Системі «Приват24» (у разі зміни логіна користувача).

Згідно з пунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку.

Тобто фінансовий номер телефону клієнта є важливою складовою отримання якісних банківських послуг у АТ «ПриватБанк» та безпеки клієнта.

Відповідно до матеріалів справи (відзиву на позовну заяву) відповідав зазначив свій номер телефону: НОМЕР_3 (а.с. 72).

За результатами службової перевірки, аналізу проведених транзакцій через адмінку «PanLike» Банком було встановлено, що 16 червня 2022 року всі платежі з картки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 були виконані через систему Приват24 відповідача з проведенням авторизації (правильне введення паролю та ОТП-кодів які надходили на його фінансовий телефон ), з ручним вводом номеру картки (posentrey mode-12), введенням сvv-коду (resp code-1) та коду для інтернет платежів - 3-D (pose condition-82), NFC pay-N.. Сума проведених операцій: 50389.02 грн. (25174.22+25214.80). Платежі було виконано на карту стороннього банку, інформація в ПриватБанку по картам стороннього банку відсутня. Клієнт повідомив, що продавав товар через застосунок ОЛХ, йому прийшло фішингове посилання, перейшовши по якому клієнт ввів конфіденційні дані карток та пароль до приват24, оскільки думав, що вводить дані на сайті Банку. Кошти були переказані за допомогою Приват24 через віртуальний термінал W194348 (власник терміналу- OINT-STOCK COMPANY "SENSE BANК").

Також суд не дав оцінку наданому позивачем доказу - запису діалогу ОСОБА_1 з оператором Банка від 16 червня 2022 року у вигляді аудіофайлу «615495.mp4», зокрема з цієї розмови слідує, що 17 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на телефон клієнтської служби підтримки: 3700. Позивач телефонував зі свого фінансового номеру телефону: НОМЕР_4 , повідомив про шахрайські дії відносно нього, спосіб яким чином треті особи дізнались інформацію за допомогою якої виконали списання з його кредитної картки № НОМЕР_2 . Так, 1:51 хвилина діалогу: «Оператор Банку: … виходить, що Ви перейшли за посиланням від ОЛХ, так?». ОСОБА_1 : «Так, так». Оператор Банку: «Заявки на повернення бачу не створювались. Підкажіть, будь ласка, коди приходили вам якійсь одноразові там, де підтвердження…?» ОСОБА_1 : «Так, приходили там була форма входу в Приват24, ну така досить реальна. Я думав, що я входю в цей Приват24, а насправді то … під цим і коди отправив…» … 4:22 хвиил.:.Оператор Банку: «… Так це ви продавали товар чи купували?» ОСОБА_1 : «Це ми продавали товар, а нам, тіпа, сказали, що по ОЛХдоставкі потрібно прив`язати карту до цього ОЛХ, щоб надійшли нам кошти, там було посилання. Із цього посилання все почалося… в общем …».

Наведені пояснення ОСОБА_1 працівникові Банку підтверджують, що спірні операції супроводжувались авторизацією (вхід до Приват24 шляхом використання паролю, який клієнт не повинен розголошувати); операції були виконані до моменту звернення відповідача до Банку та блокування платіжної картки; проведення спірних платіжних операцій стало можливим, оскільки ОСОБА_1 повідомив третім особам індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції: пароль до Приват24, ОТП-коди для підтвердження входу до Приват24.

За такого колегія суддів вважає, що належними та допустимими доказами у справі доведено, що відповідач порушив вимоги, викладені у пунктів 5, 6 Розділу VІ Положення № 705, оскільки саме його дії як користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу та іншої інформації, яка дала змогу стороннім особам ініціювати спірні платіжні операції.

Наведе дає апеляційному суду підстави для висновку, що з урахуванням положень пункту 9 розділу VI Положення № 705 встановлені у справі обставини виключають покладання на позивача як на надавача платіжних послуг відповідальності за проведення операцій з переказу коштів з рахунку відповідача, які здійснені 16 червня 2022 року. Тобто саме не відповідача як користувача платіжною системою Банку має бути покладена відповідальність за ці операції, а сума перерахованих зва операціями коштів обґрунтовано включена позивачем до сум використаного ОСОБА_1 кредитного ліміту.

Суд першої інстанції вказаних доказів та обставин, які ними підтверджені, не врахував та зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту.

При цьому суд першої інстанції помилково послався на висновок Верховного Суду, оскільки фактичні обставини у справі, яка переглядається, в якій встановлений факт передання користувачем конфіденційної інформації сторонній особі, що стало підставою для здійснення банківських операцій, відрізняються від фактичних обставин, встановлених у справах, наведених судом, в яких таких обставин не встановлено.

Відповідно до статей 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами підтверджені факти укладання кредитного договору між сторонами у передбаченій законом формі, виконання позивачем умов договору щодо надання позичальнику - відповідачу кредитних коштів у користування та невиконання останнім зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

За такого апеляційний суд приймає доводи апеляційної скарги, не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у позові та аргументами відзиву на апеляційну скаргу про їх обґрунтованість.

Щодо розміру заборгованості, яку слід стягнути з ОСОБА_1 .

Так, сума основного боргу (тіло кредиту) становить 49229 грн. 60 коп., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача.

Розмір процентів з користування кредитними коштами сторони визначили у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої базова % ставка на місяць становить 2,5% (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році).

Тобто за один день користування кредитними коштами ОСОБА_1 має сплачувати 0,083% (2,5% х 12 місяців : 360 днів).

За період з 16 червня 2022 року по останній день розрахунку заборгованості - 13 березня 2023 року кількість днів становить 271, а розмір процентів за користування кредитом - 11088 грн. 96 коп. (49229,60 грн. х 0,083% х 271 день).

За такого як позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», так і його апеляційна скарга підлягають задоволенню частково.

Враховуючи що судом ухвалено рішення про відмову у позові внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та процесуального закону, в силу положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 60318 грн. 56 коп. (49229 грн. 60 коп.+11088 грн. 96 коп.).

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом постановлене нове рішення про часткове задоволення позову, слід провести розподіл судових витрат, стягнувши їх з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 3633 грн., 60 коп., а всього - 6056 грн., які підлягають поверненню позивачу пропорційно задоволеним вимогам (99,50%), а саме - 6025 грн. 72 коп.

Керуючись статтями 367,368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 10 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», , 60388 грн. 56 коп. заборгованості за договором про надання банківських послуг, з яких 49229 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 11088 грн. 96 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, та 6025 грн. 72 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повна постанова складена 04 березня 2025 року