ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3451/24 Номер провадження 22-ц/814/432/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ракович Д.Г.,

представника АТ «ОГС «Полтавагаз» - Плескача Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів

УСТАНОВИВ:

12.08.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про захист прав споживачів, відповідно до якого просив визнати борг за спожитий природний газ, нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 13.12.2021 по 30.06.2024 у розмірі 57 737,46 грн за об`єктом постачання: АДРЕСА_1 , таким, що нарахований безпідставно, та зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» списати з особового рахунку споживача № НОМЕР_1 вказану суму заборгованості.

22.08.2024 ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ПАТ «Полтавагаз» або будь-яким іншим третім особам, вчиняти дії та підготовку до таких дій щодо припинення споживання природного газу шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та пломбуванням запірних пристроїв, іншим чином забороняти фізичний доступ до споживання природним газом, газопостачання мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 , власнику ОСОБА_1 до вирішення питання по суті.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначено, що предметом спору у справі є законність нарахування заборгованості за спожитий природний газ. Разом із тим, до вирішення спору по суті, існує реальна загроза, що за наявності спірної заборгованості ПАТ «Полтавагаз» за дорученням ТОВ «ГК «Нафтогаз України» може вчинити дії по відключенню будинку позивача від газопостачання, про що свідчить повідомлення від 26.07.2024 вих № 119/4.3.1-37580-2014/260152978.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Полтавагаз» здійснювати відключення абонента в особі ОСОБА_1 шляхом припинення (обмеження, від`єднання) газопостачання за адресою: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково заяву позивача про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 наявний спір щодо заборгованості за спожитий природній газ за об`єктом постачання: АДРЕСА_1 . ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» на адресу ОСОБА_1 надіслало повідомлення на припинення газопостачання у зв`язку із нездійсненням оплати за спожитий газ за наявною заборгованістю, тому забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії по припиненню (обмеженню) газопостачання абоненту є розумним, обґрунтованим, адекватним, логічним і справедливим заходом забезпечення позову.

Із вказаною ухвалою не погодився відповідач, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», та оскаржив її в апеляційному порядку через свого уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 3 028 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про неврахування судом, що обраний позивачем захід забезпечення позову не відповідає предмету спору у справі, який має немайновий характер. Невжиття заходів забезпечення позову не матиме наслідком неможливість виконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду. Позивач не надав доказів, що за адресою об`єкту газопостачання відбувалися будь-які заходи з припинення/обмеження газопостачання, ініційовані постачальником (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») та проведені Оператором ГРМ (АТ «Полтавагаз»). Натомість, вжиті судом заходи забезпечення позову фактично обмежують право Оператора ГРМ здійснити відключення будинку позивача та споживачів в інших сусідніх будинках від постачання природного газу у разі аварійного стану газорозподільної системи.

26.11.2024 до апеляційного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника АТ «Полтавагаз», відповідно до яких останній просив апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову визначений у частині першій статті 150 ЦПК України.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Конкретний захід забезпечення позову буде помірним позовній вимогі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. При обранні заходів забезпечення позову слід враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 13.04.2021 у справі № 910/19506/20).

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог змагальності у цивільному судочинстві, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі є законність нарахування позивачу заборгованості за спожитий природній газ за об`єктом постачання: АДРЕСА_1 , за період з 13.12.2021 по 30.06.2024 у загальній сумі 57 737,46 грн, по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Право Оператора ГРМ на припинення/обмеження газопостачання на об`єкт споживача у зв`язку із несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, передбачене главою 7 розділу VІ Кодексу ГРМ Оператор ГРМ.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем у справі доведено реальну можливість вчинення Оператором ГРМ (АТ «Полтавагаз») за дорученням Постачальника (ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») дій з припинення газопостачання за вказаним об`єктом газопостачання у зв`язку із наявною заборгованістю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.08.2024 за вих. № 119/4.3.1-40204-2024/260152978 від 13.08.2024ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» було надіслано на адресу ПАТ «Полтавагаз» та ОСОБА_1 повідомлення (доручення) на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури, за змістом якого вбачається наступне: «На підставі договору на виконання робіт по припиненню (обмеженню) газопостачання побутовім споживачам від 08.11.2023 р. № 6-04/50/23/101/ПГ-5042-ПО, укладеного між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», керуючись пунктом 27 розділу Правил постачання природного тазу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, повідомляється про необхідність здійснення заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу: ОСОБА_1 (ЕІС-код НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 , у термін до 7:00 години 27.08.2024, у зв`язку з нездійсненням оплати за спожитий природний газ та наявною заборгованістю».

На виконання вказаного доручення Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про припинення газопостачання за вих № 000217058 від 15.08.2024, за змістом якого в порядку глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем та у зв`язку із поданням постачальником, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», письмового повідомлення про припинення газопостачання на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з наявною заборгованістю за послугу з постачання природного газу 27.08.2024 працівниками АТ «Полтавагаз» будуть здійснені роботи по припиненню газопостачання, з проханням забезпечити доступ до об`єкта газопостачання та не перешкоджання працівникам виконати вищевказані роботи.

З урахуванням викладеного, позивачем у справі доведено, що у зв`язку із наявністю заборгованості по особовому рахунку позивача, що оскаржується у даній справі, існує реальна загроза припинення надання йому послуг з газопостачання.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» посилався на норми абзацу 2 пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, згідно з якою якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Разом із цим, предметом спору у справі не є оскарження несанкціонованим споживачем заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу. Тому наявність за особовим рахунком позивача простроченої заборгованості з оплати послуг за спожитий природній газ може бути підставою припинення газопостачання на об`єкт.

Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії з відключення споживача від газопостачання у зв`язку із наявністю заборгованості споживача може призвести до того, що захист прав та інтересів позивача буде неефективним, що також може потягнути тягар додаткових витрат споживача на відновлення газопостачання та можливого звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконним відключенням.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про невідповідність вжитих заходів забезпечення позову предмету спору у даній справі, колегія суддів апеляційного суду відхиляє, як необґрунтовані, з огляду на наступне.

Відповідно до усталеної практики Верховного Судупри вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про співмірність заявленого позивачем заходу забезпечення позову предмету позову.

Обраний судом захід забезпечення позову має тимчасовий характер і не створить для постачальника житлово-комунальної послуги ризиків завдання збитків чи обмеження його прав, у тому числі, здійснення відключення споживачів від системи газопостачання з інших підстав, зокрема, вразі виникнення аварійної ситуації.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду наголошує, що у даній справі відсутні обставини, передбачені ч. 15 ст. 150 ЦПК України, за наявності яких законом визначена заборона на вжиття заходів забезпечення позову у період воєнного стану.

Разом із тим, суд першої інстанції, встановлюючи заборону ПАТ «Полтавагаз» (наразі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз») по вчиненню заходів з відключення будинку позивача від газопостачання не врахував, що останнє виконує такі дії з розпорядження ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до договору на виконання робіт по припиненню (обмеженню) газопостачання побутовім споживачам від 08.11.2023 № 6-04/50/23/101/ПГ-5042-ПО. Тобто, АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є лише виконавцем послуг із здійснення заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачам за дорученням ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і не вчиняє таких заходів самостійно.

Вразі наявності аварійної ситуації в системі газопостачання та небезпеки споживачів, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не позбавлене права видати відповідне розпорядження ПАТ «Полтавагаз» для здійснення заходів щодо її усунення.

З урахуванням цього, ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову в частині встановлення заборони на вчинення певних дій ПАТ «Полтавагаз» слід скасувати, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ПАТ «Полтавагаз» - відмовити. В іншій частині ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення, зокрема, норм процесуального права.

Розподіл судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із апеляційним переглядом оскаржуваної ухвали, підлягає здійсненню судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову до ПАТ «Полтавагаз» - скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ПАТ «Полтавагаз» - відмовити

В іншій частині ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко