Провадження №2-с/523/31/25
УХВАЛА

"26" лютого 2025 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі № 523/20465/24 від 13 січня 2024р, виданого за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2024 року Суворовським районним судом м.Одеси за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» було видано судовий наказ № 523/20465/24 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за теплову енергію.

20.02.2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі вищевказаною заявою про скасування судового наказу.

24.02.2025 року суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до статей 14, 33 ЦПК України.

В обґрунтування своєї заяви, ОСОБА_1 посилається на безпідставність та необґрунтованість вимог стягувача, тому як у Суворовському районному суді м.Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 523/6445/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживача, та предметом спору у цій справі є саме ці нарахування, які були стягнуті з нього судовий наказом. Заявник зазначив, що цивільна справа № 523/6445/23 розглянута Суворовським районним судом м.Одеси та Одеським апеляційним судом, і на теперішній час перебуває на розгляді в Верховному Суді за його касаційною скаргою. Заявник вважає, що судовий спір при винесенні судового наказу виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому підстав для видачі даного судового наказу не має. Також, заявник вважає що він має право не сплачувати судовий збір за подачу заяви про скасування наказу, посилаючись на ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема поміж іншого, документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2025р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

Відповідно до п.1.4 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу, яка подана фізичною особою, становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (151,40 грн.).

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник не надав суду жодних документів, що підтверджують сплату судового збору, посилаючись на звільнення від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", також посилався на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 року у справі № 761/46977/18.

З цього приводу суд зазначає, що ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", за даних правовідносин, не розповсюджується на заявника, оскільки положення цієї норми розповсюджуються саме на споживачів, які звертаються до суду для захисту своїх порушених прав.

У даному випадку, заявник ОСОБА_1 не звертається до суду для захисту своїх порушених прав, як споживача, навпаки, він має статус боржника по справі, та саме до нього заявлені вимоги КП "Теплопостачання" м. Одеса у наказному провадженні.

Суддя виходить із того, що споживачі звільняються від сплати судового збору лише тоді, коли їхні позови стосуються порушення прав позивачів саме як споживачів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 212/2521/16-ц). Тобто, від сплати судового збору звільняється споживач, який подає позов, пов`язаний із порушенням його прав на придбання, замовлення, використання продукції для особистих, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, потреб. У таких справах споживач звільняється від сплати судового збору не тільки за подання позовної заяви, але й апеляційної та касаційної скарг (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц). Таке правозастосування також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року по справі №752/22045/23.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про скасування наказу від 13 січня 2025 року по справі №523/20465/24 не відповідає п.1 ч.5 ст. 170 ЦПК України.

В своє чергу, судова практика на яку посилається заявник - постанова Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 року у справі № 761/46977/18, не є релевантною щодо спірних правовідносин, тому не підлягає застосуванню, оскільки у справі на яку посилається заявник особа мала статус позивача по справі, та Верховний Суд дійшов висновків що споживач звільняється від сплати судового збору не тільки за подання позовної заяви, але й апеляційної та касаційної скарг. У даному випадку, мають місце зовсім інші правовідносини та статуси сторін по справі.

Крім того, суддя вважає за необхідне зауважити на тому, що в якості підстави для скасування судового наказ, заявник лише посилається на перебування на розгляді Верховного Суду його касаційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08.07.2024 року по справі №523/6445/23, сторони, предмет та підстави якої, на його думку, є тотожними вимогам наказу.

З цього приводу суд зазначає, що предметом розгляду по справі № 523/6445/23 були позовні вимоги ОСОБА_1 до КП "Теплопостачання" про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5400 гривень. В свою чергу, оскаржуваний заявником ОСОБА_1 судовий наказ стосується стягнення з ОСОБА_1 на користь КП "Теплопостачання" заборгованості за теплову енергію.

Тобто, предмети судових спорів не є тотожними.

Додатково суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що ухвалою Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2024 року по справі № 523/6445/23:

- відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди;

- відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди.

Наведене встановлено із Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є загальнодоступним.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що зазначені в заяві про скасування судового наказу доводи, не свідчать про необгрунтованість вимог стягувача, а інших доводів необгрунтованості вимог стягувача, заявник ОСОБА_1 в заяві не наводить.

Згідно до ч.6 ст.170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.170, 260-265 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі № 523/20465/24 від 13 січня 2024 року, виданого за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала складена 26.02.2025р

Суддя: К.О. Далеко