27.02.2025 Єдиний унікальний номер 204/1163/25
Справа № 205/1163/25
Провадження 2-з/205//25
УХВАЛА

про забезпечення позову

27 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Федотова В.М., ознайомившись із заявою Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який діє в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який діє в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська направив за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська вищевказану позовну заяву, а також заяву про забезпечення позову, які надійшли до суду 26.02.2025 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , зареєструвавши за собою 28.09.2020 року право приватної власності на будівлі та споруди, що розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:359:0011, використовувала земельну ділянку без укладеного договору оренди, за відсутності державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку, відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, тим самим протиправно позбавляє територіальну громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати, що грубо порушує права територіальної громади у сфері дотримання законного порядку платного користування земельними ділянками комунальної власності, належної реєстрації такого права, дотримання рівності усіх перед законом.

У зв`язку з чим, керівник Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який діє в інтересах держави в особі ДМР, звертається до суду із вищевказаною заявою та просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єктів нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди, опис майна: нежитлова будівля літ. А-1; А'-1 прибудова; А22 прибудова; а сходи; №3-5 огорожі (площа 843,5 кв.м.); сарай літ. Б-1; б споруда (площа 167,4 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та квартиру, загальною площею 37,9 кв. м., житловою 19 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Підставою забезпечення позову представником позивача зазначено те, що вжиття заходів забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки об`єкт нерухомості залишається у володінні та користуванні товариства, а можливість розпоряджатися (відчужувати) вказаним майном обмежується на певний час, отже має тимчасовий характер та є лише збереженням існуючого становища до розгляду цієї справи по суті. Невжиття заходів забезпечення позову в свою чергу може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав чи інтересів позивача.

Ознайомившись із змістом заяви та матеріалами позову, суддя дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Положеннями ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Положеннями ч. 5 ст. 153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При розгляді заяви про забезпечення позову суддею встановлено, що предметом даного спору є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 1,1042 га (кадастровий номер :08:359:0011), що розташована у АДРЕСА_1 (Карла Роде).

Згідно із ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність реального спору між сторонами, а також наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом позову, спосіб забезпечення є співмірним, достатнім, пропорційним та доцільним заходом забезпечення з огляду на зміст заявлених позовних вимог, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову у разі задоволення позовних вимог може в подальшому унеможливити виконання рішення суду у цій справі, суддя дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який діє в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам), вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єктів нерухомого майна нежитлові будівлі та споруди, опис майна: нежитлова будівля літ. А-1; А'-1 прибудова; А22 прибудова; а сходи; №3-5 огорожі (площа 843,5 кв.м.); сарай літ. Б-1; б споруда (площа 167,4 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та квартиру, загальною площею 37,9 кв. м., житловою 19 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Федотова В.М.

.