Справа № 185/8413/24
Провадження № 2/185/789/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Рожкової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/8413/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, 3% річних та пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 13 січня 2024 року о 22 год. 20 хв за адресою: м. Павлоград, перехрестя вулиць Центральна та Горького відбулась ДТП за участю транспортних засобів (ТЗ): Chery Tiggo реєстраційний номер НОМЕР_1 та ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ТЗ Chery Tiggo реєстраційний номер НОМЕР_1 належному

ОСОБА_1 на підставі спадкової справи № 714/2022, зареєстрованої в реєстрі за № 2-

289, було завдано матеріальних збитків.Цивільно-правова відповідальність водія ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в СК "Євроінс Україна" за полісом № 217198971. На підставі договору № 13/01/24 від 06.03.2024 на виконання послуг з оцінки майна, щодо визначення вартості матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, було виконано звіт № 130124 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Chery Tiggo, державний реєстраційний номер

НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді. У звіті № 130124 СОД визначено, що вартість матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнта фізичного

зносу складає 134 956,67 грн (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість

грн 67 коп.), без ПДВ. 02.04.2024 страховик отримав заяву про долучення звіту № 130124 з додатками. 24.05.2024 страховиком сплачено страхове відшкодування у розмірі 85

635,84 грн (вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять грн 84 коп.). Сума

страхового відшкодування була визначена та сплачена страховиком одноосібно без

погодження з власницею майна. Від страховика, на запит адвоката було отримано звіт № 34336 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, на підставі якого страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування. Замовником даного звіту № 34336 є не власник майна, чи особа за дорученням, а страховик, якому майно не належить та доручення від власника майна страховик не отримував. Наданий страховиком звіт № 34336 на підставі якого визначено та сплачено суму страхового відшкодування, виконаний з порушенням законодавства, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний. 03.07.2024 страховиком отримано претензію.В претензії зазначено про отриманий від страховика звіт № 34336 та викладено порушення, які здійснені при визначенні суми страхового відшкодування. Претензія страховиком залишена без задоволення. Отже, на дату написання позову заборгованість страховика становить: 134 956,67 - 85 635,84 = 49 320,83 грн (сорок дев`ять тисяч триста двадцять грн 83 коп.).

Також, зазначає, що позивачу завдано моральну шкоду, так як їй як потерпілій особі в ДТП, доводиться докладати зусиль моральних, фізичних, інтелектуальних, витрачати свій власний час та енергію, звертатись до фахівців для отримання повного, належного страхового відшкодування від страховика, весь цей період життя, з моменту ДТП й до сьогодні, постійно супроводжується душевними стражданнями, психологічною напругою, хвилюваннями у зв`язку з діями та бездіяльністю страховика. У даний період життя, в який доводиться звертатись до суду, позивач має пригнічений стан, погіршується самопочуття та настрій. Все це в сукупності порушує її звичний ритм життя. Все вище зазначене дуже

впливає на якість її повсякденного життя, відволікаючи від професійної діяльності

та домашніх, побутових справ та все це ще буде продовжуватись в майбутньому поки не буде винесено справедливого рішення. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінює в 10

000 грн (десять тисяч грн 00 коп.). Вважає такий розмір співмірним душевним

стражданням, яких вона зазнала та яких ще доведеться зазнати в майбутньому

відстоюючи своє порушене право.

Просить стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП 49 320,83 грн (сорок дев`ять тисяч триста двадцять грн 83 коп.) доплата частки суми страхового відшкодування; суму 3% річних за користування коштами в розмірі 113,20 грн (сто тринадцять грн 20 коп.); суму пені, яка становить 981,03 грн

(дев`ятсот вісімдесят одна грн 03 коп.);суму заподіяної моральної шкоди в розмір

10 000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

Ухвалою суду від 22.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом ) сторін по даній справі.

29.08.2024 від представника відповідача Журова Є.Є. через систему «Електронний суд» подано заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи.

Так як позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд», то відповідно до квитанції № 1494987 примірник позовної заяви з усіма додатками 07.08.2024 було доставлено до електронного кабінету відповідача. Крім того, представника відповідача Журова Є.Є. було додано до учасників справи та надано йому доступ як представнику відповідача до всіх матеріалів даної цивільної справи, які містяться в його електронному кабінеті та електронному кабінеті юридичної особи - відповідача, в тому числі позов з усіма додатками.

Позивач в судові засідання не з`явилась, надіслала через систему «Електронний суд» заяви про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень щодо заочного розгляду справи не зазначила.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу в електронні кабінети ПрАТ "СК "Євроінс Україна" та ОСОБА_2 , причину неявки не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.01.2024 о 22:20 в м. Павлоград на перехресті вул. Центральна з вул. Горького водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем Рено Меган Сценік, д.н.з. НОМЕР_2 , виконуючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу автомобілю який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Чері Тіго д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками..

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2024, яка набрала законної сили, встановлено вину водія ОСОБА_3 у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля Чері Тіго д.н.з. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 та копією свідоцтва про право власності в порядку спадкування № НОМЕР_4 від 14.03.2024.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно полісу №217198971 в ПрАТ "СК "Євроінс Україна".

Згідно полісу №217198971 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 160 000 грн., франшиза - 0 грн.

Після настання страхового випадку позивач звернулася до вказаної страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування, 02.04.2024 надала відповідачу звіт № 130124 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Chery Tiggo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді з додатками.

24.05.2024 позивач отримала від відповідача страхове відшкодування в сумі 85 635,84 грн, комісія 50 грн, що підтверджується скріншотом зарахування на банківську карту позивача.

03.07.2024 позивачем на електронну пошту відповідача направлено претензію щодо страхового відшкодування, яка залишилась без відповіді.

Відповідно до звіту на замовлення відповідача № 34336 від 13.03.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Чері Тіго д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП станом на 13.01.2024 вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить - 95 289,51 грн, без ПДВ 85 685,84 грн, ВТВ 0, знос 0,6010.

Відповідно до звіту на замовлення позивача № 130124 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Chery Tiggo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригодістаном на 13.01.2024 вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить - 144 766,65 грн, без ПДВ 134 956,67 грн, ВТВ 0, знос 0,56.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст.33 Закону України №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п.34.2,34.3,34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п.36.1,36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29,36 Закону №1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі №522/438/18, від 20.03.2019 року по справі №695/882/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП внаслідок якої було заподіяної механічні пошкодження автомобілю Чері Тіго д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, сталась з вини водія ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ "СК "Євроінс Україна", ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 160 000 грн, франшиза - 0.

Таким чином, саме на ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в даному випадку покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування, з відрахуванням сум по яким обов`язок сплати у страхової не виникає (знос, ВТВ, ПДВ в разі його не підтвердження).

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

При виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку згідно зі звітом № 34336 від 13.03.2024, в сумі без ПДВ 85 685,84 грн, ВТВ 0, знос 0,6010.

Поряд з цим, виходячи з аналізу наведених вище положень Закону України №1961-IV, зокрема ст.33,34 цього Закону, вбачається, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком може бути залучено свого представника, яким може бути працівник страхової компанії, аварійний комісар або експерт.

Позивачем в підтвердження своїх позовних вимог було надано звіт № 130124 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Chery Tiggo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді станом на 13.01.2024, відповідно до якого вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 144 766,65 грн, без ПДВ 134 956,67 грн, ВТВ 0, знос 0,56.

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18).

Матеріалами справи встановлено, що звіт № 130124 був наданий позивачем відповідачу до виплати страхового відшкодування, проте проводячи виплату страхового відшкодування 24.05.2024 страховик не врахував, наданий позивачем звіт № 130124, а виплата була проведена на підставі звіту № 34336 від 13.03.2024, зробленого на замовлення відповідача, без погодження з позивачем.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача недоплаченого страхового відшкодування в межах ліміту в розмірі (без ПДВ, ВТВ 0) 49 32,83 грн = 144 766,65 грн. 85 635,84 грн (сплачена сума страхового відшкодування).

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення зі страхової компанії пені та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, судом встановлено, що звіт № 130124 був наданий позивачем відповідачу до виплати страхового відшкодування, проте проводячи виплату страхового відшкодування 24.05.2024 страховик не врахував, наданий позивачем звіт № 130124, а виплата була проведена на підставі звіту № 34336 від 13.03.2024, зробленого на замовлення відповідача, без погодження з позивачем, 03.07.2024 позивачем на електронну пошту відповідача направлено претензію щодо страхового відшкодування, яка залишилась без відповіді.

Таким чином, у межах позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: три проценти річних у розмірі 113,20 грн та пеня згідно з пунктом 36.5 статті 36 зазначеного Закону у розмірі 981,03 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20) зазначено, що «тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 364/6346/17 (провадження № 61-18179св21) зазначено, що «у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (провадження № 12-49гс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Означений спосіб захисту застосовний і тоді, якщо можливість отримання відповідного відшкодування за конкретне порушення права (зокрема і права члена адвокатського об`єднання) прямо не передбачене законом, іншим актом цивільного законодавства, договором або іншим правочином. Для задоволення відповідної вимоги суд застосовує приписи пункту 9 частини другої статті 16та статті 23 ЦК України (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (пункт 92), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (пункт167)».

Так, Законом України «Про страхування» та Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі зволіканням у виплаті страхового відшкодування.

Проте, стаття 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди та можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Відповідний правовий висновок зроблений ВС в постанові від 01 лютого 2023 року № 336/2502/21.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, п.п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

За таких умов, аналізуючи доводи позивача щодо спричинення їй неправомірними діями відповідача, а саме несплатою страхового відшкодування у повному обсязі, моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя позивача, та суд дійшов висновку, що глибині та силі страждань позивача буде відповідати сума у 1000 грн, яка і підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5,12,13,81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, 3% річних та пені задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 49 320 (сорок дев`ять тисяч триста двадцять) грн 83 коп., 3% річних в сумі 113 (сто тринадцять) грн 20 коп., пеню в сумі 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) грн 03 коп, моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча ) грн, судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення в повному обсязі складено 21 лютого 2025 року.

Суддя А. С. Зінченко