Справа № 203/1221/25
Провадження № 2/0203/1067/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 березня 2025 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Іваницька І.В.,

вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська через систему «Електронний суд» з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить:

-визнати недійсним укладений між продавцем ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та покупцем ОСОБА_3 договір від 03.07.2020 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Куліш О.В. та зареєстрований в реєстрі №39; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 52943206 від 03.07.2020), прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Куліш О.В.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025, цивільну справу №203/1221/25, провадження №2/0203/1067/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 26.02.2025.

Одночасно з позовною заявою було подано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви, яке обґрунтовано тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік. Окрім того, позивач посилався на те, що він досяг пенсійного віку, що ускладнює пошук роботи, а пенсію не отримує через відмову органу Пенсійного фонду. Дохід позивача в 2024 році становить 14 698, 00 грн, на підтвердження чого, надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтованість заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України та частини першої, другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або якщо позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони, фізичної або юридичної особи при наявності беззаперечних доказів, які підтверджували б матеріальний стан платника.

Таким чином, законом передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору чи відстрочки, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну з засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, Закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з ч. 3 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження майнового стану позивача ОСОБА_1 до клопотання про звільнення від сплати судового збору долучена інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року.

Разом з цим, позивачем не надано суду відомості про отриманий ним дохід за повний попередній календарний 2024 рік, а саме за 4 квартал 2024 (жовтень, листопад, грудень включно).

Отже, з наданих позивачем відомостей про доходи неможливо встановити дійсний розмір його доходу за 2024 рік, у зв`язку із чим неможливо визначити, чи перевищує розмір судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Жодних інших доказів на підтвердження того, що позивач не може працювати, в результаті чого його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у повному обсязі, позивачем надано не було, у зв`язку з чим суддя доходить висновку про відсутність достатніх підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимоги до позовної заяви закріплені статтями 175, 177 ЦПК України.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом встановлено, що представник позивача звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська через систему «Електронний суд» з позовною заявою в якій просить:

-визнати недійсним укладений між продавцем ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_2 , та покупцем ОСОБА_3 договір від 03.07.2020 купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Куліш О.В. та зареєстрований в реєстрі №39; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 52943206 від 03.07.2020), прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Куліш О.В.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн.

Зміст прохальної частини позову свідчить про те, що предметом позову є дві позовні вимоги: немайнового та майнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028, 00 грн.

Згідно ч. 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

А тому позивачу за подання до суду позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити 968, 96 грн (3 028 х 0,4 х 0,8).

Крім того, відповідно до вимог підпункту 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

З огляду на вказане, позивачу за подання до суду позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити 2 422, 40 грн (3028 х 0,8).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивач не надав суду докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, роз`яснивши наслідки невиконання вимог цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 133, 136, 175, 177, 185, 260 ЦПК У країни, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя І.В. Іваницька