Справа № 444/1287/24 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р. Б.
Провадження № 22-ц/811/2568/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
Провадження № 22-ц/811/2686/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: представника ОСОБА_1 - Секретар О.Л., представника ОСОБА_2 Огорілка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2024 року в складі судді Ясиновського Р.Б. та за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року в складі судді Ясиновського Р.Б. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення завданої шкоди (страхового відшкодування) та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

28.03.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення завданої шкоди (страхового відшкодування) та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в його користь 68610,25 грн завданої шкоди (страхового відшкодування);

стягнути з ОСОБА_1 в його користь 60 932,73 грн відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою;

стягнути із відповідачів в рівних частинах витрати за проведення оцінки автомобіля у розмірі 4000 грн та судові витрати.

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 09.07.2023 о 19.год.40 хв. в с. Заглина на вул. Центральна, Львівської області ОСОБА_1 керуючи мотоциклом Leaf без номерних знаків, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , чим завдав транспортним засобам технічних пошкоджень. За фактом даної ДТП було порушено кримінальне провадження. Постановою слідчого СВ ВП №2 Львівського РУП ГУНП у Львівській області від 28.08.2023 було закрито кримінальне провадження №0000272 у зв`язку із відсутністю в діях водіїв ознак кримінального правопорушення. Згідно постанови Жовківського районного суду від 05.01.2024 у справі №444/2631/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 18.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 18.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Як убачається із наведених фактів, розслідування кримінального провадження відбувалось значний час, а потім тривалий час розглядалась у суді справа про адміністративне правопорушення. Така невизначеність та гостра потреба у користуванні автомобілем змусила ОСОБА_2 відремонтувати автомобіль. Перед ремонтом він звернувся до ТОВ «Експерт-сервіс» для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля. Згідно звіту №1858/23 ТОВ «Експерт-сервіс» про оцінку автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 129 542,98 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 68 610,25 грн. Оскільки транспортний засіб заподіювача шкоди не був застрахований, 10.01.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ. Однак, 22.02.2024 МТСБУ відмовило у відшкодуванні шкоди, оскільки на момент огляду експертом автомобіля (лютий 2024 року), він вже був відремонтований. Вважає таку відмову безпідставною. Також вказує, що згідно звіту №1858/23 ТзОВ «Експерт-сервіс» про оцінку автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 129 542,98 грн. Сума, що підлягає стягненню із МТСБУ становить 68 610,25 грн. Решта суми (129 542,98 грн 68 610,25 грн) у розмірі 60 932,73 грн підлягає стягненню із заподіювача шкоди, а саме із ОСОБА_1 . Крім заподіяної шкоди належного позивачу транспортного засобу він зазнав і інші витрати, зокрема вартість проведення експертного дослідження 4 000 грн та судові витрати.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_2 68610,25 грн завданої шкоди (страхового відшкодування).

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 60932,73 грн відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Стягнуто із відповідачів в рівних частинах витрати за проведення оцінки автомобіля в розмірі 4000 грн та судові витрати в розмірі 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Огорілко Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 444/1287/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення завданої шкоди (страхового відшкодування) та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто в рівних частинах з відповідачів: ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 гривень.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомив страховику або МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, а також надав відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Крім того, позивач звернувся до МТСБУ 10.01.2024 та мав надати транспортний засіб у стані отриманому після ДТП, для огляду уповноваженій особі, і лише тоді мав право приступити до його ремонту, за умови, що уповноважений представник від страховика не з`явився та не провів огляд у визначений законом десятиденний строк. Підставою для відмови у нарахуванні регламентної виплати слугувало саме невиконання обов`язків зі сторони позивача, покладених на нього спеціальним законом, тому що саме страховик або уповноважена ним особа має право встановлювати обсяг пошкоджень та розмір шкоди, а не потерпіла особа. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що пошкодження, на які посилається позивач, завдані саме в ДТП, обсяг ремонтних робіт визначено за зауваженнями замовниками та з його слів, що не виключає суб`єктивного фактору і бажань позивача, а тому не можуть вважатися об`єктивними. Відсутні документи і відомості щодо дати та оплати вартості ремонту, є лише ремонтна калькуляція, яка складена тим же експертом, що і оцінка автомобіля. Вваажає, що необхідності у позивача самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди не було. Позивач мав право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лише у випадку не з`явлення представника МТСБУ в 10-денний термін, який обчислюється не в календарних, а в робочих днях для огляду транспортного засобу.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду та додаткове рішення суду оскаржило Моторне (транспортне) страховове бюро України.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення та додаткового рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на момент настання ДТП транспортний засіб «Ліф», державний номер без номеру, яким керував ОСОБА_1 не було забезпечено договором обов`язкового страхування, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування нанесеної шкоди, в порядку підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Після отримання повідомлення про настання ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування, МТСБУ було направлено аварійного комісара в порядку ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, позивачем не було надано транспортний засіб на огляд в пошкодженому стані, що вказує на перешкоду МТСБУ у розслідуванні страхового випадку, а отже на підставі ст. 37 МТСБУ відмовило у виплаті страхового відшкодування, про що свідчить рапорт аварійного комісара. Крім того, посилання суду на протокол огляду місця події, фотографії, звіт та інші докази не спростовують того факту, що позивачем було порушено порядок саме визначення розміру шкоди, передбачений ст. 34 Закону України № 1961-IV, а саме зберігати автомобіль до огляду його представником МТСБУ. Оскільки потерпілим було порушено порядок визначення розміру шкоди передбачений ст. 34 Закону України № 1961-IV, МТСБУ немає правових підстав для проведення регламентної виплати, передбаченої ст. 41 Закону України № 1961-IV.

Просить рішення та додаткове рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзиви на апеляційні скарги, в яких просить апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України та апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення та додаткове рішення суду таким вимогам відповідають.

Судом встановлено,що 09.07.2023 о 19 год. 40 хв. в с.Заглина на вул. Центральна, Львівської області, ОСОБА_1 керуючи мотоциклом «Leaf» без номерних знаків, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , чим завдав транспортним засобам технічних пошкоджень.

За фактом цієї ДТП було порушено кримінальне провадження.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Львівського РУП ГУНП у Львівській області від 28.08.2023 було закрито кримінальне провадження №0000272 у зв`язку із відсутністю в діях водіїв ознак кримінального правопорушення, а в діях ОСОБА_1 встановлено ознаки адміністративного правопорушення (а.с.9-10).

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від (у справі №444/2632/23) 18.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.11-12).

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 18.08.2023 (у справі №444/2630/23) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.10-11).

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 05.01.2024 (у справі №444/2631/23) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП (а.с.12-13).

У зв`язку із тривалим розслідування кримінального провадження та тривалим часом розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також потреби позивача у користуванні автомобілем, останній відремонтував автомобіль.

Перед ремонтом позивач звернувся до ТОВ «Експерт-сервіс» для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Згідно звіту №1858/23 ТзОВ «Експерт-сервіс» про оцінку автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 129 542,98 грн.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля складає 68 610,25 грн (а.с.14-36).

Оскільки транспортний засіб заподіювача шкоди не був застрахований, 10.01.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ(а.с.13-14).

22.02.2024 МТСБУ відмовило у відшкодуванні шкоди, оскільки на момент огляду експертом автомобіля (лютий 2024 року), він вже був відремонтований(а.с.43).

Як убачається з матеріалів справи, предметом цього спору є вимога про відшкодування завданої матеріальної шкоди у вигляді сплати матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За правилами статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Зі статті 980 ЦК України слідує, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 1 та 4 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з підпунтком "а" п.44.1 ст.44 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілому, це шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями статей 1, 6, 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень пункту 6 частини першої статті 991 ЦК України, пункту 37.1.3. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Такі обов`язки потерпілого визначені статтями 33 та 33-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (пункт 33.3. статті 33 Закону).

Відповідно до пункту 33-1.1. статті 33-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Отже, невиконання потерпілим наведених обов`язків може бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо це призвело до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини і обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зберігав пошкоджений транспортний засіб з моменту дорожньо-транспортної пригоди до його огляду експертом, після цього він був вже відремонтований. Зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Таким чином, доводи МТСБУ про те, що неможливо було встановити обставини ДТП та вартість пошкоджень автомобіля у МТСБУ, є необгрунтованими.

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування потерпілому не ґрунтується на вимогах закону, оскільки матеріали справи не містять даних про невиконання останнім своїх обов`язків, які призвели до неможливості МТСБУ встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання або розмір заподіяної шкоди.

Згідно постанови Верховного Суду від 29 липня 2019 року по справі № 501/212/17, потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу.

Згідно звіту ТОВ «Експерт-сервіс» №1858/23 про оцінку автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 129 542,98 грн. Пошкодження зафіксовані вказаним вище звітом співпадають із пошкодженнями зафіксованими протоколом огляду місця події від 09.07.2023, складеного слідчим ВП № 2 Львівського РУП ГУНП України у Львівській області. Як убачається з матеріалів справи, звіт ТОВ «Експерт-сервіс» №1858/23 відповідачами не спростовано.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, розмір заподіяної шкоди та підставно стягнув страхове відшкодування у розмірі 68 610,25 грн із МТСБУ, а також решту суми (129 542,98 грн 68 610,25 грн) у розмірі 60 932,73 грн матеріальної шкоди із заподіювача шкоди, а саме із ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року також слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що 18 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення із відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 01.01.2024(а.с.44-45), акт виконаних робіт(а.с.46), ордер (а.с.47), квитанцією про оплату витрат від 26.03.2024 (а.с.46).

Дослідивши клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, надані заявником докази, ступінь складності справи, детальний опис виконаних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн є співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Додаткове рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення та додаткового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2024 року - залишити без змін.

Додаткове рішення Жовківського районного суду Львівської області від 02 серпня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ухвалення.

Повний текст постанови складено: 07.03.2025

Головуючий

Судді