ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1602/24 Номер провадження 22-ц/814/1309/25Головуючий у 1-й інстанції Река А. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення інфляційних виплат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 1281,60 євро як 3% річних через прострочення повернення передплати за період з 11.12.2020 по 19.06.2024; 221810,19 грн. інфляційних втрат за період з грудня місяця 2020 року по травень місяць 2024 року через прострочення відповідачем повернення витрат на оренду магазину за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року; 46298,37 грн. як 3% річних через прострочення відповідачем повернення витрат на оренду магазину за період з 11.12.2020 по 19.06.2024.

В обгрунтування позову вказував, що 03 жовтня 2013 року дві фізичні особи-підприємці: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з одного боку, та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , з іншого боку, уклали договір співробітництва № 8/10/13. На виконання умов Договору співробітництва між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ "Крона компані" було укладено договір оренди приміщення у ТРЦ "Караван" для розміщення магазину з продажу одягу, яке у подальшому ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 за власні кошти облаштували.

Проте, свої зобов`язання щодо проведення робіт до початку роботи магазину ФОП ОСОБА_2 не виконав, тому зобов`язаний був повернути ФОП ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 грошові кошти в сумі по 10000 євро кожній.

Окрім того, ФОП ОСОБА_2 не відшкодував витрати, пов`язані з орендою приміщення магазину та інших поточних витрат, пов`язаних з початком роботи магазину. 19 лютого 2014 року дію договору оренди приміщення магазину було припинено.

Вказував, що 28.12.2018 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого, в тому числі, ФОП ОСОБА_4 відступила позивачу свої права кредитора по відношенню до ФОП ОСОБА_2 щодо його зобов`язань за Договором співробітництва.

17.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ФОП ОСОБА_2 .

Зазначав, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20, стягнуто з відповідача на користь позивача передплату за Договором співробітництва у сумі 10000,00 євро, три проценти річних з суми передплати за період з 18 листопада 2013 року по 10 грудня 2020 року у сумі 2120,55 євро, витрати на оренду приміщення в ТРЦ «Караван» за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року у сумі 147557,76 грн, а також інфляційні втрати та три проценти річних з суми витрат за оренду приміщення магазину та інших поточних витрат, пов`язаних з початком роботи магазину: інфляційні втрати за період з грудня 2013 року по листопад 2020 року у сумі 258872,43 грн. та три проценти річних за період з 01 грудня 2013 року по 10 грудня 2020 року у сумі 31430,32 грн.

В подальшому 23.11.2021 року ОСОБА_1 відступив право вимоги ТОВ «Шурга» права щодо отримання від відповідача грошових коштів за рішенням суду.

Згідно договору про відступлення права вимоги від 24 листопада 2021 року та згідно акта приймання-передачі документів від 24 листопада 2021 року, ТОВ "Шурга" відступило ОСОБА_3 права щодо отримання від відповідача грошових коштів за рішенням суду.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2022 року у справі № 536/1847/20 було замінено стягувача ОСОБА_1 на правонаступника ОСОБА_3 при виконанні заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20.

Згідно вищезазначених договорів відступлення права вимоги до ОСОБА_3 перейшло право вимоги від Відповідача щодо виконання ним частини зобов`язань, перед ФОП ОСОБА_4 щодо наступних зобов`язань: -сплати 10000,00 євро, отриманих ФОП ОСОБА_2 від ФОП ОСОБА_4 як передплату за умовами п.6.1. Договору співробітництва; -сплати 3% річних за період з 18 листопада 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 2120,55 євро, нарахованих через прострочення повернення передплати; -сплати витрат на оренду магазину згідно умов Договору співробітництва за період з листопада 2013 р. по лютий 2014 р. у сумі 147557,76 грн.; -сплати інфляційних втрат за період з грудня 2013 р. по листопад 2020 р. у сумі 258872,43 грн. та 3% річних за період з 01 грудня 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 31430,32 грн. через прострочення сплати за оренду магазина.

Разом з тим вказував, що право стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних через подальше прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за Договором співробітництва, залишилося за позивачем.

Проте, відповідач по теперішній час вищевказане рішення суду не виконав, тому вважав, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити йому інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 285 євро 98 євроцентів як 3% річних через прострочення повернення передплати за договором співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року за період з 11.12.2020 по 23.11.2021 року; 15262 грн. (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 51 коп. інфляційних втрат за період з грудня місяця 2020 року по 23 листопада 2021 року через прострочення повернення витрат на оренду магазину; 4340 (чотири тисячі триста сорок) гривень 81 коп. як 3% річних через прострочення повернення витрат на оренду магазину за період з грудня 2020 року по 23 листопада 2021 року.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуаьного та матеріального права прохає рішення районного суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі вказує, що задовольняючи частково позов районний суд не звернув уваги на те, що позивач відступив право вимоги ТОВ « Шурга» до відповідача за період охоплений та розглянутий у справі № 5361847/20, залишивши за собою право вимоги з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних за подальше прострочення зобов`язань відповідача.

Окрім того, районний суд помилково вказав, що нарахування 3% річних та інфляційниї втрат, згідно ст. 625 ЦК України належить здійснювати на суму основного боргу стягнуту за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20 до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих за рішенням суду сум 3 % річних та інфляційних втрат та судових витрат.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції призначалося з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи, будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено, що заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20 (яке набрало законної сили 22.11.2021), було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 передплату за договором співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року в сумі 10 000,00 євро, три проценти річних за період з 18 листопада 2013 року по 10 грудня 2020 року у сумі 2 120,55 євро, витрати на оренду за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року у сумі 147 557,76 грн, інфляційні втрати за період з грудня 2013 року по листопад 2020 року у сумі 258 872,43 грн та три проценти річних за період з 01 грудня 2013 року по 10 грудня 2020 року у сумі 31430,32 грн. (а.с. 7-12).

Згідно листа Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25466 від 30.05.2024, на виконанні у цьому відділі перебуває виконавче провадження № 74395237 з примусового виконання виконавчого листа № 536/1847/20 від 04.09.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 передплати за договором співробітництва у розмірі 437860,51 грн. Також повідомляється, що ніяких грошових коштів з ОСОБА_2 стягнуто не було (а.с. 20).

Також, судом встановлено що 23 листопада 2021 року між ОСОБА_1 (попередній кредитор) та ТОВ «Шурга» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за договором співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно п. 1.5 договору, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шурга» відійшло право вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання ним частини зобов`язань, передбаченим основним правочином, а саме частини зобов`язань перед ФОП ОСОБА_7 щодо наступних зобов`язань: - сплати 10000,00 євро, отриманих ФОП ОСОБА_2 від ФОП ОСОБА_7 як передплату за умовами п.6.1. Договору співробітництва; - сплати 3% річних за період з 18 листопада 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 2120,55 євро, нарахованих через прострочення повернення передплати; - сплати витрат на оренду магазину згідно умов Договору співробітництва за період з листопада 2013 р. по лютий 2014 р. у сумі 147557,76 грн.; - сплати інфляційних втрат за період з грудня 2013 р. по листопад 2020 р. у сумі 258872,43 грн. та 3% річних за період з 01 грудня 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 31430,32 грн. через прострочення сплати за оренду магазина.

24 листопада 2021 року між ТОВ «Шурга» (попередній кредитор) та ОСОБА_8 (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за договором співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2022 року у справі № 536/1847/20 було замінено стягувача ОСОБА_1 на правонаступника ОСОБА_3 при виконанні заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20 (а.с. 17-19).

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з того, що позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних, за період після стягнення таких платежів за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20, та до передачі права вимоги за зобов`язаннями, а саме до 23 листопада 2021 року.

При цьому, нарахування 3% річних та інфляційниї втрат, згідно ст. 625 ЦК України належить здійснювати на суму основного боргу стягнуту за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у справі № 536/1847/20 до її повної сплати боржником, без урахування стягнутих за рішенням суду сум 3 % річних та інфляційних втрат та судових витрат.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити накористь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора взобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні вобсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, посилався на те, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України він має право на стягнення з ОСОБА_2 1281,60 євро як 3% річних через прострочення повернення передплати за період з 11.12.2020 по 19.06.2024; 221810,19 грн. інфляційних втрат за період з грудня місяця 2020 року по травень місяць 2024 року через прострочення відповідачем повернення витрат на оренду магазину за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року; 46298,37 грн. як 3% річних через прострочення відповідачем повернення витрат на оренду магазину за період з 11.12.2020 по 19.06.2024 за невиконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року.

Разом з тим, 23 листопада 2021 року між ОСОБА_1 (попередній кредитор) та ТОВ «Шурга» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за договором співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно п. 1.5 договору, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шурга» відійшло право вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання ним частини зобов`язань, передбаченим основним правочином, а саме частини зобов`язань перед ФОП ОСОБА_7 щодо наступних зобов`язань: - сплати 10000,00 євро, отриманих ФОП ОСОБА_2 від ФОП ОСОБА_7 як передплату за умовами п.6.1. Договору співробітництва; - сплати 3% річних за період з 18 листопада 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 2120,55 євро, нарахованих через прострочення повернення передплати; - сплати витрат на оренду магазину згідно умов Договору співробітництва за період з листопада 2013 р. по лютий 2014 р. у сумі 147557,76 грн.; - сплати інфляційних втрат за період з грудня 2013 р. по листопад 2020 р. у сумі 258872,43 грн. та 3% річних за період з 01 грудня 2013 р. по 10 грудня 2020 р. у сумі 31430,32 грн. через прострочення сплати за оренду магазина.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору попередній кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до ОСОБА_2 (боржника) в повному обсязі. У зв`язку із передачею права вимоги попередній кредитор ( ОСОБА_1 ) перестає бути кредитором по основному правочинові в частині зобов`язань боржника ( ОСОБА_2 ) перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , а новий кредитор (ТОВ «Шурга») стає кредитором за основним правочином в цій частині і одержує замість попереднього кредитора вимагати від боржника належного виконання вищевказаних зобов`язань.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що попередній кредитор передає новому кредитору всі документи, які засвідчують право вимоги в момент підписання цього договору.

На підставі пункту 3.1 вказаного договору сторони підписали 23 листопада 2021 року акт приймання-передачі документів.

В подальшому 24 листопада 2021 року між ТОВ «Шурга» (попередній кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги за договором співробітництва №8/10/13 від 03 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_5 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно пункту 2.1 договору попередній кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до ОСОБА_2 (боржника) в повному обсязі.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що попередній кредитор передає новому кредитору всі документи, які засвідчують право вимоги в момент підписання цього договору.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі заміни сторони зобов`язання до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі N 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Враховуючи викладене, районний суд дійшов вірного висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 285 євро 98 євроцентів як 3% річних через прострочення повернення передплати за договором співробітництва № 8/10/13 від 03 жовтня 2013 року за період з 11.12.2020 по 23.11.2021 року; 15262 грн. 51 коп. інфляційних втрат за період з грудня місяця 2020 року по 23 листопада 2021 року через прострочення повернення витрат на оренду магазину; 4340 грн. 81 коп. як 3% річних через прострочення повернення витрат на оренду магазину за період з грудня 2020 року по 23 листопада 2021 року, оскільки після 23.11.2021 року у позивача ОСОБА_1 відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 3 % річних через построчення повернення передплати, інфляційних втрат та 3 % річних через прострочення повернення відповідачем витрат на оренду магазину у зв`язку із відступленням права вимоги новому кредитору.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат після 23.11.2021 року не заслуговують на увагу, оскільки відступивши право вимоги новому кредитору 23.11.2021 року, ОСОБА_1 втратив право на всі права та обов`язки стягувача за договором співробітництва № 8/10/13 від 03.10.2020 року.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : _________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ __ С.Б. Бутенко __________________ О.І. Обідіна