г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1708/24
Номер провадження 2/213/73/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №213/1708/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Широківської селищної ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

за участі:

представника позивача - адвоката Романенко Олени Сергіївни,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року. З часу розірвання шлюбу відповідач не бере жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дочки, останній раз бачив її у 2018 році. Дитина проживає з матір`ю. На підставі судового наказу, виданого 24 травня 2018 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) платника. Станом на 01 січня 2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 231097,32 грн. Вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідача визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Крім того, відповідач чине перепони в повноцінному розвитку ОСОБА_3 : вона позбавлена можливості виїжджати на тривалий час за кордон без нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон. ОСОБА_3 є часто хворіючою дитиною, вона могла 2-3 літні місяці перебувати в країнах з кліматом, який позитивно впливав на стан її здоров`я. Крім того, згода батька необхідна для багатьох дій, що вчиняються в інтересах дитини, зокрема, зміна реєстраційного обліку неповнолітнього, поїздка дитини до дитячого табору, щеплення тощо. Відповідач також не цікавиться навчанням дитини. Таким чином, відповідач байдужий до життя своєї дочки. Вважає, що таке ставлення відповідача до долі своєї дитини, злісне ухилення від виконання батьківського обов`язку з її виховання та утримання є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на те, що дочка часто хворіє, просить також збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки, до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Процесуальні дії у справі.

11 квітня 2024 року позовна заява надійшла до суду.

15 квітня 2024 року судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

16 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

30 квітня 2024 року судом отримана уточнена позовна заява.

13 травня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Зобов`язано третю особу надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

28 жовтня 2024 року судом отримані витребувані докази.

28 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Представник третьої особи подав до суду копію рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради від 24.10.2024 №267 «Про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 ». Просить провести розгляд справи без участі їх представника. Вирішення заявлених позовних вимог залишають на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому порядку, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву не скористався, ніяких клопотань від нього не надходило.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.

В судовому засіданні:

Представник позивача - адвокат Романенко О.С. підтримала позовні вимоги, підтвердили всі обставини, які викладені в позові, просила позов задовольнити.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що вона є матір`ю позивача. Підтвердила, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини у 2018 році. Відповідач з того часу дитиною не цікавиться і не спілкується. Хоча його часто бачать на ПГЗК. Йому нічого не заважає приходити і брати участі у вихованні доньки. На даний час позивач одружена і дитина називає татом її чоловіка.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона є хрещеною матір`ю позивача. Підтвердила, що після розлучення відповідач не приходить до дитини, жодним чином не допомагає. Їй про це завжди говорила сама позивач. Була особиста була очевидцем події, коли при зустрічі в парку, відповідач пройшов повз дитини, хоча донька його впізнала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що вона знайома з позивачем вже багато років, товаришують сім`ями, постійно бачаться та спілкуються. Підтвердила, що після розлучення відповідач не спілкується і не допомагає дитині. Позивач не заважала йому, навпаки хотіла, щоб він приймав участь у вихованні дитини, але він ніякої участі не приймав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

31 серпня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складено актовий запис №369. Прізвище дружини після держаної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 - а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 - а.с.8).

24 травня 2018 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) (справа №213/1237/18, пр.2-н/213/172/18) (Копія судового наказу - а.с.9,10).

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (справа №213/272/18, пр.2/213/515/18). Рішення набрало законної сили 03 липня 2018 року. (Копія рішення суду - а.с.6-7).

Відповідач ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини належним чином та своєчасно не сплачує, внаслідок чого станом на 01 січня 2024 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 231097,32 грн. (Лист ДВС та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів - а.с.11,12).

Вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (справа №213/2714/22, пр.1-кп/210/604/22) (Вирок суду - а.с.13-14).

За повідомленням Благодатнівського старостинського округу №31/03-06 від 15.04.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою не проживає. Будинок знаходиться в зруйнованому стані. Проживає в м. Кривий Ріг (на ЮГОК). (а.с.31).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (Довідка від 25.08.2022 №10007 - а.с.16), але фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 (Акт встановлення про фактичне проживання від 21.10.2022р. - а.с.15).

29 березня 2024 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « ОСОБА_1 » (Свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 - а.с.52).

Згідно психолого-педагогічної характеристики, складеної директором КЗДО (ясла-садок) № 45 КМР, ОСОБА_3 з 16 серпня 2018 року по 01 серпня 2020 року відвідувала цей заклад дошкільної освіти. Виховувалась у повній сім`ї. Мати дитини відповідально ставилася до виховання дочки. Завжди цікавилась успіхами доньки, постійно відвідувала батьківські збори, брала активну участь у різних виховних і святкових заходах, які проводились у групі. Батько жодного разу не відвідав заклад, за час перебування дочки у садочку участі у її вихованні не брав та успіхами в освітньому процесі не цікавився (а.с.21).

Згідно характеристики, складеної директором Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №115 та класним керівником, ОСОБА_3 навчається в даній школі з 1-го класу. Стан здоров`я задовільний, часто хворіє. Вихованням та навчанням дівчинки займається мати, яка систематично відвідує школу, батьківські збори, спілкується з класним керівником. За час навчання батько жодного разу не приходив до школи, не цікавився успіхами дитини, з класним керівником та адміністрацією школи не спілкувався.

Відповідно до Виписок із медичної карти, наданих суду (а.с.17-20), ОСОБА_3 часто хворіє, зокрема, бронхітом, гострим обструктивним трахеобронхітом з бронхообструктивним синдромом, бронхіальна астма (?) (до 7 епізодів за рік). Крім того, має діагноз: сколіотична постава, плосковальгусні стопи.

Відповідно до рішення № 267 від 24 жовтня 2024 року виконавчий комітет Широківської селищної ради вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення мотивовано тим, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 1998 року, неможливо з`ясувати ставлення батька до дитини, стан виконання або невиконання ним своїх батьківських обов`язків, можливість зміни його ставлення до виконання цих обов`язків. Крім того, додані до позову документи не містять прямих та беззаперечних доказів щодо свідомого та злісного ухилення батька від участі у вихованні дочки та нехтування ним своїми батьківськими обов`язками (а.с.92).

Оцінюючи висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України).

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення їх від виконання своїх обов`язків, а також правовідносини, що виникають з права одержувача аліментів на пред`явлення позову про збільшення аліментів.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 цього кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки, байдужого ставлення до її долі. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження винна поведінка відповідача щодо невиконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування ними.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Окремо суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, застосовуваний захід щодо позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного Кодексу України.

Розглядаючи вимогу про збільшення розміру аліментів суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

Таким чином, погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем підтверджена наявність обставин для збільшення розміру стягнутих раніше аліментів, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову і в цій частині також.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1211,20 грн. (понесені нею витрати за вимогу про позбавлення батьківських прав) та судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн. (за вимогу про збільшення розміру аліментів, від сплати якої позивач звільнена при подачі позову до суду).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_15 на підставі судового наказу, виданого Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/1237/18 від 24 травня 2018 року, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати аліменти у збільшеному розмірі від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з проголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача - адвокат Романенко Олена Сергіївна, адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа - Виконавчий комітет Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області як орган опіки та піклування, юридична адреса: Дніпропетровська область, Криворізький район, сел. Широке, вул. Соборна, 107, код ЄДРПОУ.

Повне судове рішення складено 13 лютого 2025 року.

Головуючий суддя В.В.Попов.