Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

25 лютого 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі:головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить:

1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 13.08.2021 року у розмірі 50 000 доларів США;

2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість заборгованість за борговою розпискою від 11.10.2021 року в розмірі 2064405 грн.;

3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за борговою розпискою від 13.08.2021 року в розмірі 768,49 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 13.08.2021 РОКУ було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав у боргу грошову суму в розмірі 50 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 20.08.2021 року.

Крім того, позивач вказує, що 11.10.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики згідно з умовами якого відповідач отримав борг у позивача в розмірі 1 317500 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2021 року складає 50 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 20.09.2022 року включно згідно графіку повернення суми позики, що підтверджується договором від 11.10.2021 року та розпискою. Позивач вказує, що у визначені борговими розписками дати відповідач грошові кошти не повернув, а тому позивач змушений звернутись до суду з позовом.

Представник позивача надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом досліджено розписку від 13.08.2021 року згідно якої відповідач отримав від позивача позику в розмірі 50 000 доларів США, зобов`язувався повернути борг до 20 серпня 2021 року.

Згідно з роз`ясненнями пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг у розмірі 50000 доларів США.

Судом досліджено договір позики від 11.10.2021 року згідно якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в розмірі 1317500 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти позивачу в розмірі 1317500 грн. до 20 вересня 2022 року включно. За домовленістю між сторонами встановлено наступний графік повернення суми позики в розмірі 1 317500 грн, що в еквіваленті за курсом НБУ встановленим станом на 11 жовтня 2021 року складає 50 000 доларів США.

Згідно умов вказаного договору відповідач зобов`язався повернути позивачу позику за наступним графіком:

до 12 жовтня 2021 року суму на у національній валюті гривні, що за курсом НБУ на момент сплати траншу складатиме еквівалент 3000 доларів США;

до 20 листопада 2021 року суму у національній валюті гривні, що за курсом НБУ на момент сплати траншу складатиме еквівалент 3000 доларів США;

до 20 грудня 2021 року суму у національній валюті гривні, що за курсом НБУ на момент сплати траншу складатиме еквівалент 3000 доларів США;

починаючи з січня по серпень 2022 року щомісячно до 20 числа поточного місяця суму у національній валюті гривні, що за курсом НБУ на момент сплати траншу, складатиме еквівалент 5000 доларів США за поточний місяць;

до 20 вересня 2022 року суму у національній валюті гривні, що за курсом НБУ на момент сплати траншу складатиме еквівалент 1000 доларів США.

Згідно розписки від 11.10.2021 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 1317500 грн, що за курсом НБУ станом на 11.10.2021 року складає 50 000 доларів США.

Так, позивач вказує, що оскільки сума боргу згідно розписки та договору від 11.10.2021 року у розмірі 1317500 грн визначена як еквівалент 50 000 доларів США до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга ст. 533 ЦК України. Враховуючи, що курс гривні до долара США змінився, то сума боргу станом на 23.08.2024 року еквівалентна 50 000 доларів США становить 2064405 грн.

Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.Сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тобто виконання зобов`язання у гривнях з урахуванням еквівалента іноземної валюти можливе лише у разі якщо сторони узгодили це у договорі.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За такого у позивача виникло право вимоги до відповідача на стягнення суми позики у гривні, розміром 2064405 грн, що еквівалентно відповідно до вимог договору позики 50000 доларів США (курс НБУ станом на 23 серпня 2024 року).

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за борговою розпискою від 13.08.2021 року в розмірі 768,49 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача вбачається, що останній здійснив їх нарахування за період з 21.08.2021 року по 23.02.2022 року.

За такого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 768,49 доларів США.

Отже, судом встановлено, що сторони уклали договори позики грошових коштів. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів, взятих в позику не виконав в повному обсязі, та на сьогоднішній день існує заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24500 грн., то слід зазначити наступне.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правничої (правової) допомоги від 24.02.2024 року, додаткову угоду № 2 до Договору № 20240224 про надання правничої (правової) допомоги від 19.08.2024 року, додаткову угоду № 2/1 до Договору № 20240224 про надання правничої (правової) допомоги від 03.10.2024 року, акт наданих послуг № 1 від 20.11.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 20.11.2024 року на суму 24500 грн.

За ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, відповідно до ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 24500,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 15140 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,60,89,280-282,141 ЦПК України, ст.ст. 625, 1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.08.2021 року у розмірі 50 000 доларів США та 3% річних в розмірі 768,49 доларів США

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11.10.2021 року в розмірі 2064405 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 15140 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя