Справа № 137/1409/23
Провадження № 22-ц/801/788/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

05 березня 2025 рокуСправа № 137/1409/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Войтка Ю. Б.,
суддів: Матківської М. В., Стадника І. М.,
вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року у цивільній справі № 137/1409/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року в указаній цивільній справі.
Одночасно скаржником подано заяву в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивуючи поважність причин пропуску тим, що суд першої інстанції вказане рішення жодним з видів зв`язку не надходило та не було відомо про його винесення, а тому не могла подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
26 лютого 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано з Літинського районного суду Вінницької області матеріали цивільної справи № 137/1409/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки апеляційна скарга надійшла в суд апеляційної інстанції без матеріалів вказаної цивільної справи, потребувався певний проміжок часу для витребування самої справи, рішення у якій оскаржується, з огляду на те, що без останньої неможливо вирішити питання про відкриття апеляційного провадження відповідно до вимог статей 357-359 ЦПК України.

03 березня 2025 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду витребувана справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши апеляційну скаргу, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, матеріали справи колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

В той же час пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; та пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Результат аналізу вказаної процесуальної норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто, законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Тобто, строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним і поновленню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктами 1,2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 171/506/15, від 23 листопада 2022 року у справі № 754/2141/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 761/30419/19, від 30 січня 2023 року у справі № 761/21976/21, від 15 лютого 2023 року у справі № 208/805/20, від 24 квітня 2023 року у справі № 755/19216/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 465/3861/16-ц.

У разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків передбачених пунктами 1-2 вказаної норми (постанова Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17).
Судом встановлено, що за наслідками розгляду вказаної справи, рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Як вбачається із матеріалів справи, 05 грудня 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до супровідного листа Літинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками; копію ухвали суду від 11 грудня 2023 року про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду та повістку про виклик до суду (а.с. 44).

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення слідує, що відповідачем ОСОБА_1 18 грудня 2023 року отримано вказані документи, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 45).

11 січня 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Мазурик З. Я. подано до суду заяву про розгляд справи без її участі та подано відзив на позовну заяву (а.с.46, 47).

16 січня 2024 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області розгляд справи відкладено на 14 лютого 2024 року про, що було повідомлено належним чином відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 58).

Тобто вказаними документами підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 брала участь у розгляді справи та була повідомлена про розгляд даної справи на 14 лютого 2024 року (день ухвалення рішення).

В постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 613/1167/15-ц, від 01 грудня 2021 року в справі № 613/1250/15-ц, від 19 березня 2021 року в справі № 210/2663/18, а також в ухвалі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року № 757/42246/20-ц наведено правові висновки, а саме про те, що сама по собі обізнаність учасника справи про розгляд справи судом першої інстанції є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у разі подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подана відповідачем засобами поштового зв`язку 21 лютого 2025 року, після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення. При цьому, апелянтом не наведено непереборних обставин, які б перешкоджали подати апеляційну скаргу своєчасно, з урахуванням обізнаності про розгляд справи судом першої інстанції, принаймні до спливу 1 року з дня ухвалення судового рішення.

Частина 2 ст. 358 ЦПК України містить імперативну вказівку для суду як він має діяти у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальні кодекси, як і інші закони, розраховані на добросовісне їх використання, випадки недобросовісної поведінки сторін ними не передбачені. Разом з тим згідно із ч.1 ст.44 ЦПК учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Оскільки апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення, тому наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з вимог частини другої статті 358 ЦПК України. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Звертаючись із апеляційною скаргою поза процесуальними строками, скаржником не наведено обґрунтування та не надано вмотивованих доводів на підтвердження наявності об`єктивних перешкод реалізувати право на оскарження рішення суду у встановлений законом строк, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також для відмови у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення особою, яка повідомлена про розгляд справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року у цивільній справі № 137/1409/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник