ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 березня 2025 року місто Чернівці справа №727/13838/23

провадження №22-ц/822/271/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.

суддів Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів за поданою апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 червня 2024 року ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 19 лютого 2025 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 червня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів, зазначених в ухвалі Чернівецького апеляційного суду від 10 липня 2024 року, на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до Чернівецького апеляційного суду в системі «Електронний Суд» заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю., у зв`язку з незаконною триразовою участю таких суддів у відхиленні його дій до правосуддя для отримання аліментів.

Зазначав про незаконність потенційної участі шляхом заміни в цій апеляційній справі суддів, в зв`язку з обставинами, які викликають сумнів в їх об`єктивності та неупередженості.

Колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю..

На підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, пункти 49, 50).

Суддя вважається безстороннім, поки не доведено зворотного.

Метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в ухвалі від 5 липня 2022 року у справі № 369/2874/20.

ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів висловлено припущення щодо упередженості суддів Височанської Н.К., Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю., яка проявляється у процесуальних діях і рішеннях.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості суддів Височанської Н.К., Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю. перелічені у ст.ст. 36-37 ЦПК України.

Сумніви у неупередженості суддів повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іііе v. Romania», заява № 26220/10).

Крім цього, щодо подання дисциплінарних скарг до Вищої ради правосуддя на суддів жодним чином не свідчить про їх упередженість в розгляді даної справи, оскільки незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта стаття 36 ЦПК України).

Таким чином, загальна недовіра Вакару Сержіу всьому складу судової колегії, що висловлена ним в якості обґрунтування мотивів відводу не містить конкретних доводів упередженої поведінки суддів.

Отож, заявлений відвід колегії суддів ґрунтується лише на особистій суб`єктивній думці заявника.

Доводи заяви про відвід суддям за своїм змістом зводяться до незгоди з визначенням складу суддів та процесуальним рішенням судді, а саме із ухвалою від 19 лютого 2025 року щодо продовження Вакару Сержіу встановленого судом процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Вказане не може констатувати наявність обставин, що вказують на сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів, а є реалізацією суддею своїх повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 липня 2022 року у справі №161/19560/18.

Відповідно до частини 1, 3 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відводу колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю., питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відвід, заявлений Вакару Сержіу колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю., визнати необґрунтованим.

Заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Височанської Н.К., суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю. передати для вирішення іншому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

Н.Ю. Половінкіна