Провадження № 2/686/901/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини та способів участі батька у вихованні дитини,

встановив:

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та способів участі батька у вихованні дитини, в обґрунтування якого вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає із матір`ю. Позивач з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання сина, відповідач не надає згоду на реєстрацію місця проживання дитини з позивачкою, бере на прогулянку сина та не повертає додому в домовлений час, порушує графік відпочинку дитини, у них виникають постійні суперечки з цього приводу, у зв`язку з чим просить визначити місце проживання дитини із матір`ю та способів участі батька у вихованні дитини, а саме, у вівторок та четвер з 17 год по 20 год, у кожну першу та третю суботу та неділю місця з 10 год ранку суботи до18 год вечора неділі, з врахуванням графіку відвідування дитиною навчального закладу, гуртків, стану здоров`я та бажання дитини.

Ухвалою суду від 20.05.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю, щодо запропонованого позивачкою графіку спілкування заперечує, оскільки запропонований графік невиправдано обмежує його спілкування із дитиною, із запропонованим органом опіки та піклування графіком спілкування погоджується.

Представник третьої особи орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, подав висновок щодо розв`язання спору.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2023 справа № 686/3776/23 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, в даний час малолітня дитина проживає разом з матір`ю.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в буд. АДРЕСА_1 , фактично проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_2

ОСОБА_1 працює на посаді фахівця з публічних закупівель у СЗОШ І-ІІІ ступенів № 29 м. Хмельницького, що підтверджується довідкою від 21.06.2024, № 01-32/198, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від 13.12.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю ОСОБА_1 .

Вказаний висновок є обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини.

Враховуючи обставини справи, висновок органу опіки та піклування, а також, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір`ю ОСОБА_1 .

Щодо вимог про визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного Кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько, дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків. коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відповідно до висновку від 13.12.2024 № 3196/01-31 орган опіки та піклування виконком Хмельницької міської ради вважає за доцільне визначити способи участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_4 , 21.10.2020 місце та час їх спілкування.

Даючи оцінку висновку органу опіки та піклування суд зазначає наступне.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23).

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, будучи батьком сина ОСОБА_4 , прагне спілкування із ним, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком, запропоновані позивачкою способи участі батька, суперечать інтересам як батька так і дитини.

Враховуючи обставини справи, пояснення сторін, слід визначити такі способи участі у вихованні та спілкування з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації батька або у громадських місцях, без присутності матері:

-щовівторка та щочетверга з 17 год. до 20:00;

-перший та третій тиждень кожного місяця з 10.00 суботи до 19.00 неділі;

-у парні роки Новий рік з 10.00 31 грудня до 19.00 1 січня, у непарні роки Великдень з 16.00 суботи до 19.00 неділі;

-щороку день народження дитини 21 жовтня з 09:00 до 13:00;

Щорічно :

15 днів в першій половині липня дитина проводить із батьком, з повідомленням матері про місце перебування дитини,

15 днів в другій половині липня дитина проводить із матір`ю (в цей період графік щоденних та щотижневих побачень батька з дитиною не застосовується).

Зустрічі проводити без порушень відвідування дитиною навчальних занять, секцій, гуртків, з урахуванням стану здоров`я дитини, батько забирає дитину та повертає за місцем проживання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_3 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації батька або у громадських місцях, без присутності матері:

-щовівторка та щочетверга з 17 год. до 20:00;

-перший та третій тиждень кожного місяця з 10.00 суботи до 19.00 неділі;

-у парні роки Новий рік з 10.00 31 грудня до 19.00 1 січня, у непарні роки Великдень з 16.00 суботи до 19.00 неділі;

-щороку день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09:00 до 13:00;

Щорічно :

15 днів в першій половині липня дитина проводить із батьком, з повідомленням матері про місце перебування дитини,

15 днів в другій половині липня дитина проводить із матір`ю (в цей період графік щоденних та щотижневих побачень батька з дитиною не застосовується).

Зустрічі проводити без порушень відвідування дитиною навчальних занять, секцій, гуртків, з урахуванням стану здоров`я дитини, батько забирає дитину та повертає за місцем проживання.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816, 80грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради, , м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 3.

Дата складення повного тексту рішення суду : 27.02.2025.

Суддя: