Справа № 914/1174/2012
Номер провадження №6/351/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий Олег Васильович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий Олег Васильович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт».

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 рішення Снятинського районного суду від 25.07.2012 скасовано та ухвалено нове. Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Постановлено стягнути на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № 010/14-10-597G109 від 20.08.2007, що становить 445 394,13 грн. В погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на п`ятикімнатну квартиру загальною площею 154,3 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 та на нежитлове приміщення № 3 (магазин), розташоване по АДРЕСА_1 . Крім цього, постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 порівну судовий збір у сумі 3 441 грн.

Своє зобов`язання перед банком ОСОБА_1 виконала, сплативши на користь стягувача 445 394, 13 грн. боргу та 30 600 грн. виконавчого збору на користь держави.

Заявник вважає, що приватний виконавець Безрукий Олег Васильович, відкриваючи виконавче провадження № 65815802 від 15 червня 2021 року призводить до зміни рішення суду по суті та спосіб захисту прав та інтересів, передбачений статтею 16 ЦК України, і фактично зводиться до трактування та роз`яснення рішення на користь стягувача у справі та зміни повністю резолютивної частини рішення, виданого апеляційним судом Івано-Франківської області від 11 вересня 2013 року по справі № 914/1174/2012.

У зв`язку з чим заявник ОСОБА_1 просить визнати виконавчий документ, виданий 13 листопада 2013 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області у справі № 914/1174/2012, таким, що не підлягає виконанню та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. закрити виконавче провадження № 65815802, у зв`язку із повним його виконанням.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для виконання суб`єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2012 у справі № 914/1174/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № 010/14-10-597G109 від 20.08.2007, яка складається з 52 115, 40 доларів США, що становить у гривневому еквіваленті 416 532, 33 грн., 3 499, 96 доларів США, що становить 27 973, 43 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами і пеню в сумі 115,15 доларів США, що становить 445 394, 13 грн.

13.11.2019 приватним виконавцем Безруким О.В. за заявою ТОВ «ФК «Форінт» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 914/1174/2012 від 13.11.2013, виданого Снятинським районним судом Івано-Франківської області.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За змістом пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 49 Закону № 1404-VІІІ у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Саме таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.09.2013 суму боргу визначено в іноземній валюті (доларах США) з її відображенням еквівалента у гривні за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення.

У такому разі стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті (доларах США), а не її еквівалент у гривні, як помилково вважає заявник ОСОБА_1 .

Таким чином, зазначення у постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження суми боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні, відповідає змісту судового рішення та не свідчить про зміну приватним виконавцем резолютивної частини рішення суду та не свідчить про трактування та роз`яснення рішення суду на користь стягувача.

Сплата Соловйовою Н.В. зазначеного у рішенні суду еквіваленту суми боргу у національній валюті у сумі 445 394, 13 грн. не є належним виконанням судового рішення та не свідчить про повну відсутність обов`язку боржника у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду.

Щодо клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає про таке.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно раніше вже зверталась до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про визнання того ж самого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з тих же самих підстав.

27.01.2020 Снятинським районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала і відмовлено у задоволенні її заяви. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2020 ухвала суду від 27.01.2020 залишена без змін.

Проте суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами. Вказана норма є аналогічною з нормою, викладеною у п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яка регламентує закриття провадження у справі з таких же підстав.

Отже, з дослідження змісту цих норм процесуального закону вбачається, що відмовити у відкритті провадження, а також закрити провадження у справі з такої підстави суд може лише за наявності рішення суду чи ухвали суду про закриття провадження у справі.

Натомість ухвала суду про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є ані рішенням суду, ані ухвалою суду про закриття провадження у справі, хоча беззаперечно належить до судових рішень, а є ухвалою постановленою під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц, зазначила:

«76. Отже, наявність ухвали про відмову у задоволенні (про задоволення) заяви під час вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, є підставою застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України (подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин).

77. Разом з тим, розділ VI ЦПК України (розділ V ГПК України), яким врегульовано вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, не передбачає відкриття / відмови у відкритті / закриття провадження у справі під час вирішення таких питань.

78. Заява (подання державного / приватного виконавця) з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних (господарських) справах, у тому числі і про видачу дубліката виконавчого документа, підлягає розгляду без відкриття провадження у справі.

79. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду виснує, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, у тому числі і заміна стягувача у виконавчому провадженні, і видача дубліката виконавчого документа, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане в порядку, передбаченому законом.

80. Тому державний / приватний виконавець чи заявник має право звертатися до суду з відповідним поданням, заявою, направленими на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, стільки раз, скільки це необхідно, аби виконати судове рішення (за винятком випадків, передбачених статтею 44 ЦПК України).».

Отже, оскільки заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є ані рішенням суду, ані ухвалою суду про закриття провадження у справі, а з такою заявою заявник має право звертатись стільки скільки вважатиме за потрібне і вона підлягає розгляду без відкриття провадження у справі, суд вважає, що клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про відмову у відкритті провадження у справі не підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст. 258-260, 431, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий Олег Васильович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повна ухвала складена 03 березня 2025 року.

Суддя Іван ПОСОХОВ