ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/2282/23 Номер провадження 22-ц/814/592/25Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Панченка О.О., Пилипчук Л.І.

секретар: Сальна Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Іванової Олени Ігорівни

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вищевказаним позовом в якому просили:

- визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0226 площею 4,0805 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0227 площею 2,0404 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 ;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:1227 площею 2,0408 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за життя повідомив про те, що належні йому земельні ділянки він заповість позивачам, водночас про наявність заповіту їм не було відомо.

Вказали, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складається із:

- земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0226, площею 4,0805 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області;

- земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0227, площею 2,0404 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області;

- земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:1227, площею 2,0408 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Зазначили, що заповіт знаходився у відповідачки ОСОБА_3 та про його існування вони дізналися у 2023 році, після чого 19.10.2023 звернулися до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Гури І.В. щодо оформлення спадкових прав після померлого ОСОБА_5 , але їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини.

Позивачі вказали, що не звернулися у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знали про наявність заповіту. Крім того, посилалися на введення воєнного стану на території України.

Також зазначили, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки були втрачені та відновленню не підлягають, водночас відповідно до інформації з Державного земельного кадастру вказані у заповіті земельні ділянки належали спадкодавцю.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом відмовлено, з підстави пред`явлення позову до неналежних відповідачів.

Не погодившись з даним рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Іванова О.І., просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що причини пропуску позивачами строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій для прийняття спадщини, що свідчить про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, проте судом проігноровано вказані обставини та не надано їм належної оцінки.

Іншим шляхом, окрім судового порядку, позивачі не можуть оформити право власності на спадкове нерухоме майно та отримати правовстановлюючі документи на нього.

Окрім того, суд прийшов до помилкового висновку щодо пред`явлення позову до неналежних відповідачів, оскільки саме ОСОБА_3 , яка спільно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, та ОСОБА_4 , який був зареєстрований з ОСОБА_5 за однією адресою, порушують права та законні інтереси позивачів.

Таким чином, Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нею не порушувалися права та законні інтереси позивачів.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 33).

21 жовтня 2020 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким на випадок його смерті належну йому земельну ділянку розміром 4,1010 га, що розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області заповів ОСОБА_2 , а земельну ділянку розміром 40805 га, що розташована на території Пологівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області заповів ОСОБА_1 .

Вказаний заповіт посвідчений секретарем Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області Щепетіхіною Н.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 103 (т. 1, а.с. 32).

Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Гура І.В. постановами від 19 жовтня 2023 року відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (т. 1, а.с. 20-23).

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статтях 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Підставою для відмови у визначенні позивачам додаткового строку для прийняття спадщини слугувало пред`явлення позову до неналежних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач -це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Із змісту зазначених норм права вбачається, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі.

У постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) та від 23 листопада 2022 року в справі № 543/459/21 (провадження № 61-30св22) зроблено висновок, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Отже, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину (або їх правонаступники, спадкоємці). Лише за їх відсутності відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що в спадковому реєстрі відсутня інформація щодо наявності спадкової справи, спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та виданих свідоцтв про право на спадщину, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , тому з огляду на вищевказані вимоги чинного законодавства суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо неналежності даних відповідачів.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно довідки, виданої 20.07.2023 виконавчим комітетом Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 34).

Таким чином, враховуючи викладене, належним відповідачем у даній справі є Скороходівська селищна рада Полтавського району Полтавської області.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61?11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 року в справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)).

Колегія суддів зазначає, що відмова у задоволенні позову у цій справі з наведених підстав не перешкоджає позивачам пред`явити позов до належного кола відповідачів на загальних підставах.

Встановивши, що позовні вимоги щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини заявлені до неналежних відповідачів, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в зв`язку з неналежним складом відповідачів.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду апеляційна скарга не містить.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Іванової Олени Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді О. О. Панченко

Л. І. Пилипчук