ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/162/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/166/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №951/162/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Наталя Юріївна, на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року, ухваленого суддею Гриновець О.Б., повний текст, якого виготовлено 22 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

у лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 25.02.2020 року й до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням якого займається позивач, утримує й забезпечує матеріально. Однак відповідач проживає окремо, участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги на його утримання не надає. У зв`язку із відсутністю добровільної згоди між сторонами щодо порядку й розміру визначення витрат на утримання дитини, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Вважає, що стягнення аліментів саме у такому розмірі відповідатиме інтересам сина та сприятиме якнайкращому його соціальному забезпеченню.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 /чотири тисячі/ гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Н.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки, а саме 4000 грн щомісячно на одну дитину до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст.182 СК України, не в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів та її реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі, який з точки зору звичайних потреб малолітньої дитини та матеріальної спроможності відповідачки є надмірним та абсолютно не доведеним. Враховуючи той факт, що відповідачка не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину 2020 року народження, тому стягнення аліментів з ОСОБА_3 в розмірі 4000 грн є абсурдним, незаконним та неможливим. Зокрема, зазначають, що наявність у відповідачки майна, яке було придбано в період часу з 2022 по 2024 роки на кошти, отримані як компенсацію після героїчної загибелі старшого сина відповідачки, а тому це майно не є постійним джерелом доходу. Таким чином, вказане свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та зробив передчасний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 4000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не поступав.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 16.09.2020.

Під час даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30 вересня 2022 року Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №10 (а.с.80).

Відповідно до копій витягів з реєстру територіальної громади № 2024/007809635, № 2024/007807528 від 03.07.2024 ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є також місцем реєстрації його батька (а.с.90-91).

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит № 01-840/06-11 від 15.07.2024 ОСОБА_4 з 20.12.2013 зареєстрований за місцем реєстрації матері на АДРЕСА_2 ; мати ОСОБА_5 02.08.2022 змінила місце реєстрації на АДРЕСА_3 ; розпорядженням голови Козівської РДА № 130-о від 16.06.2020 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_7 ; 03.07.2024 й по даний час ОСОБА_8 зареєстрований на АДРЕСА_1 й навчається у 4-Б класі Тернопільського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів економічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич" Тернопільської міської ради Тернопільської області (а.с.60 зворіт).

Крім того, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї громадянина ОСОБА_2 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Купчинецької сільської ради 23 серпня 2024 року за № 225, також підтверджується, що останній зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 . Сім`я проживає в добротному житловому будинку, який обладнаний всім необхідним. Для сина ОСОБА_9 виділена окрема кімната. Хлопчик навчається в 5 класі Тернопільського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів економічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич". Батько ОСОБА_10 є учасником бойових дій з 2016 року; на даний час перебуває вдома; офіційно не працевлаштований; займається вихованням сина. Під час перебування на військовій службі в ЗСУ сина ОСОБА_9 доглядала ОСОБА_11 ; матеріально допомагає сім`ї й мати ОСОБА_10 ОСОБА_12 . Зі слів батька, мати участі у вихованні сина не бере; не цікавиться його навчанням; не проявляє ініціативи для зустрічі з дитиною; не піклується про його здоров`я; від 2020 року лише 3 рази зустрічалася з сином; спілкується з дитиною по телефону з ініціативи останнього (а.с.61 зворіт).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 399012153 від 13.10.2024 за ОСОБА_1 зареєстровано 28.02.2024 право власності на квартиру загальною площею 62, 8 кв. м., що на АДРЕСА_4 ; 06.12.2022 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 139, 5 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_5 ; 09.08.2022 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номер :02:004:1388 площею 0,102 га (а.с185-188).

Згідно з виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 за період з 02.06.2024 по 02.07.2024 наявні транзакції про безготівкове зарахування соціальних виплат й інших платежів; поповнення рахунку й операції з розрахунку; арешт суми на рахунку в сумі 332 857, 13 грн (а.с.162).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 є фізично здоровою особою працездатного віку, має дохід й зобов`язана утримувати дитину у межах, необхідних для її зростання, виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку. Мати дитини зобов`язана приймати участь в утримані своєї дитини до досягнення нею повноліття, не перекладаючи свої обов`язки на позивача чи інших осіб. Доказів, які б свідчили, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє утримувати свою дитину ОСОБА_13 суду не надано.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, що становить 31960 грн, тому розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачка ОСОБА_3 не бере участі в утриманні свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 проживає разом із батьком (позивачем у справі) та перебуває на його повному утриманні.

При цьому, відповідачкою не представлено належних доказів, що вона бере участь у вихованні сина та несе у зв`язку з цим будь-які матеріальні витрати і, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я вона не може надавати матеріальне утримання своєму сину ОСОБА_4 .

Разом з тим, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 399012153 від 13.10.2024 за ОСОБА_1 зареєстровано 28.02.2024 право власності на квартиру загальною площею 62, 8 кв. м., що на АДРЕСА_4 ; 06.12.2022 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 139, 5 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_5 ; 09.08.2022 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номер :02:004:1388 площею 0,102 га (а.с.185-188).

Згідно з виписки по картковому рахунку ОСОБА_3 за період з 02.06.2024 по 02.07.2024 наявні транзакції про безготівкове зарахування соціальних виплат й інших платежів; поповнення рахунку й операції з розрахунку; арешт суми на рахунку в сумі 332 857, 13 грн (а.с.162).

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції врахувавши вимоги статті 182 СК України дійшов до законного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки визначений розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості та є достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку малолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачка є особою молодого, працездатного віку, стан здоров`я задовільний, тому вона не позбавлена можливості працевлаштуватися та отримати постійне джерело прибутку. Крім того, ОСОБА_3 має на праві власності нерухоме майно, що свідчить про належне матеріальне становище.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка з метою працевлаштування зверталася до Державної служби зайнятості та відповідно перебуває на обліку у статусі безробітної.

При цьому, слід врахувати, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

Також не заслуговують на увагу доводи представника заявника, що на її утриманні перебуває, ще одна дитина 2020 року народження, оскільки на відповідачку як на мати покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища відповідачки є необхідним для гармонійного розвитку дитини і відповідатиме її найкращим інтересам та не є завищеним.

Доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу заявника на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Наталя Юріївна слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

У силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача в межах понесених нею сум.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Наталя Юріївна залишити без задоволення.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах понесених нею сум.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома