Номер провадження: 22-ц/813/1675/25
Головуючий у першій інстанції Мислива Л. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 15 квітня 2024 року, постановленого під головуванням судді Мисливої Л.М., повний текст рішення складений 19 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог, в якому з урахуванням зменшених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти у розмірі 239889 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування вартості перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог; а також понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в рахунок погашення боргу за кредитним договором у сумі 233226 грн. 38 коп. відповідачем звернено стягнення на предмет іпотеки, визначений договором іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала позивачу на праві власності, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вказаний предмет іпотеки.

Однак, відповідачем не було виконано положень договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку» щодо відшкодування позивачу перевищення вартості предмета іпотеки, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь збитки в розмірі 33794 грн. 84 коп., а також понесені ним судові витрати та витрати на оплату правової допомоги.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 06.11.2019 року за ним було зареєстровано право власності на вищевказаний предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 за весь час користування даним предметом іпотеки не сплачувала комунальні послуги, заборгованість за якими, на момент її виселення з квартири, становила 33794 грн. 84 коп. та складалась з: 2839 грн. 90 коп. заборгованості перед АТ «Одесгаз» за послуги з газопостачання, 9 грн. 39 коп. заборгованості перед АТ «Одесгаз» за абонентське обслуговування, 3093 грн. 39 коп. заборгованості перед Філією «Інфоксводоканал» АТ «Інфокс» за послуги з водопостачання, 26 грн. 52 коп. заборгованості перед Філією «Інфоксводоканал» АТ «Інфокс» за абонентське обслуговування, 350 грн. заборгованості перед ТОВ «Домофон-сервіс», 6601 грн. 53 коп. заборгованості перед КП «ЖКС «Вузовський» за СДПТ, 1242 грн. 02 коп. заборгованості перед ТОВ «Союз 2018» за вивіз сміття, 2122 грн. заборгованості перед ТОВ «Союз» за вивіз сміття, 17510 грн. 09 коп. заборгованості перед КП «Теплопостачання міста Одеси» за послуги з теплопостачання.

У березні 2021 року ОСОБА_1 зазначив, що вказані борги були ним сплачені в повному обсязі 24.03.2020 року, адже наявність заборгованості за комунальні послуги є суттєвою перепоною під час реалізації нерухомого майна, а тому вони мають бути відшкодовані ОСОБА_2 , як такі, що понесені у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки в повному обсязі.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 15 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 239889 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування вартості перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 15379 грн. 51 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неповне дослідження матеріалів справи, невірну оцінку наданим доказам.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розрахунок, наданий відповідачем містить нарахування суми за період до переуступки прав вимоги, а тому він не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідно до умов договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами до нового кредитора переходять усі права кредитора та іпотекодержателя, тобто до нового кредитора переходять права за усією заборгованістю, що виникла на підставі кредитного договору, навіть якщо вона не зазначена напряму в договорі про відступлення права вимоги.

Також апелянт зазначив, що суд приймаючи рішення в частині стягнення судових витрат повинен був розраховувати суму виходячи з проценту задоволення первісних позовних вимог, що становить 61 відсоток та вважає, що стягненню підлягали судові витрати у розмірі 9 381,50 грн.

Крім того, апелянт вважає висновки суду про те, що понесені ОСОБА_1 витрати зроблені добровільно та до збитків у розумінні, відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24.09.2019 року вони не відносяться, так як не випливають із умов кредитного та іпотечного договорів помилковими, оскільки виконавши обов`язки ОСОБА_2 перед постачальниками житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 став її новим кредитором за відповідними зобов`язаннями, тому має право вимагати виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків та отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна/коштів належного боржнику.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Врона А.В., представник ОСОБА_2 просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для його скасування, а рішення суду законним та таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання, призначене на 18 лютого 2025 року учасники справине з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 34, 34 зв.б. т. 3).

Від адвоката Врони А.В., представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 35-36 т. 3).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за кредитним договором №Р-317187/31 від 04.04.2013р., укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 , банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку та на умовах, та у строки, що встановлені цим договором (п. 1.1). Позичальник зобов`язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням для здійснення позичальником розрахунків з метою придбання у власність позичальника 1-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,4 м2 (п. 2.1). Сума та валюта кредиту 100000 грн.; строк кредитування позичальник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі 04.04.2023р. або достроково у випадках, передбачених цим договором; проценти за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою у розмірі 20,5% річних з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення (п.п. 3.1-3.3.1). Виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна, що належить позичальнику, поручителю, а саме 1-кімнатної квартири АДРЕСА_2 (п. 3.8).

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.04.2013р. продавець ОСОБА_3 на умовах, передбачених цим договором, продала і передала у власність, а покупець ОСОБА_2 купила та прийняла у власність за обумовлену в цьому договорі грошову суму, ізольовану квартиру АДРЕСА_2 (п. 1). За домовленістю сторін продаж квартири здійснено за 271415 грн., які повністю отримані продавцем до підписання цього договору (п. 3).

За нотаріально посвідченим іпотечним договором від 04.04.2013р., укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 , іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань, зазначених в п. 1.2 цього договору, передає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п. 2.1 цього договору, а іпотекодержатель приймає його в іпотеку на умовах, визначених у цьому договорі. Іпотекою за цим договором забезпечується виконання іпотекодавцем/позичальником зобов`язань перед іпотекодержателем, що виникають з кредитного договору від 04.04.2013р. №Р-317187/31 щодо вчасного та у повному обсязі повернення кредиту в сумі 100000 грн. на умовах, визначених кредитним договором, з граничним терміном повернення 04.04.2023р. (п.п.1.1, 1.2). Відповідно до умов цього договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому майно на праві власності нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (п. 2.1). Предмет іпотеки не обтяжений будь-якими боргами чи зобов`язаннями, не знаходиться у спільній власності, не є часткою, паєм або внеском до статутного капіталу юридичної особи у спільну господарську діяльність. Іпотекодавець на момент укладання цього договору не має заборгованості по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів), в т.ч. заборгованості по сплаті комунальних платежів (п. 3.3). Іпотекодавець зобов`язаний відшкодувати збитки у повному обсязі, понесені іпотекодержателем у зв`язку із невиконанням і неналежним виконанням іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки і його реалізацією (п. 5.1.7). У разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором та/або цим договором іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання за домовленістю сторін на підставі цього договору згідно з договором про задоволення вимог, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, у формах, порядку та на умовах, викладених в п.п. 6.2.3.1 та 6.2.3.2 цього пункту договору у порядку, встановленому чинним законодавством. При цьому, зазначені нижче застереження, за умови неукладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, є договором про задоволення вимог іпотекодержателя (п.п. 6.1-6.2.3).

Згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2014 року у справі №520/9944/14-ц, провадження №2/520/5629/14, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 21.05.2014р. у сумі 116 459 грн. 18 коп. та 1164 грн. 60 коп. судового збору. Рішення набрало законної сили 02.12.2014 року.

Відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року у справі №520/14507/15-ц, провадження №2/520/4/16, у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № Р-317187/31 від 4.04.2013р., яка станом на 2.09.2016р. складає 233226,38 грн., з них 87653,93 грн. - сума заборгованості за кредитом; 10754,74 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2056,66 грн. - сума заборгованості з повернення процентів; 67095,87 грн. - сума простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом; 39283,10 грн. - сума штрафних санкцій за несвоєчасну сплату кредиту відповідно до п.7.1 Договору; 3222,04 грн. - сума трьох відсотків річних; 23160,04 грн. - інфляційні нарахування за прострочені платежі за кредитом та процентами, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., що складається з однієї жилої кімнати, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 4.04.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., за реєстровим номером №821, шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною 562600 грн., визначеної на підставі Висновку №1788 судової оціночно-будівельної експертизи по цивільній справі №520/507/15ц Київської незалежної судово-експертної установи від 17.06.2016р. Виселено з квартири АДРЕСА_2 та знято з реєстрації без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВТБ Банк» судові витрати у сумі по 6712,5 грн. з кожного. Рішення набрало законної сили 29.11.2016 року.

Згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2017 року у справі №520/14507/15-ц, провадження №2-во/520/113/17, виправлено описку в заочному рішенні Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року у цивільній справі №520/14507/15-ц, в якій зазначено вважати правильним: у вступній частині вважати правильними прізвища імена та по-батькові відповідачів як « ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 »; в мотивувальній частині вважати правильним номер справи «520/14507/15ц» та розмір судових витрат «13425,40» та «6712,70» та в резолютивній частині вважати правильним розмір судових витрат «13425,40 грн., з яких по 6712,70 грн. з кожного».

З нотаріально посвідченого договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24.09.2019р., укладеного між АТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , вбачається, що у зв`язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору №60-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.09.2019р., відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитним договором №Р-317187/31 від 04.04.2013р. разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеними у новій редакції, що є невід`ємною частиною, укладеним між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_2 , первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних первісному іпотекодержателю згідно з іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Ланіною В.І. 04.04.2013р. за реєстровим №823, укладеним між первісним іпотекодержателем та іпотекодавцем (п. 1.1). За цим договором новий іпотекодержатель набуває право замість первісного іпотекодержателя одержати переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, у порядку, визначеному договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку», задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відкодування збитків, тощо), які випливають з умов кредитного договору та/або договору іпотеки, за рахунок майна, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.2). Предметом іпотеки, визначеним договором іпотеки, є нерухоме майно, а саме 1-кімнатна квартира АДРЕСА_2 , яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності (п. 1.4).

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 року у справі №520/14507/15-ц, провадження №6/947/551/19, замінено стягувача у виконавчих листах по справі №520/14507/15, виданих на користь ПАТ «ВТБ Банк» на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року, на правонаступника ОСОБА_1 .

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.02.2020р. №201277453, квартира АДРЕСА_3 06.11.2019р. зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 ; підстава виникнення права власності: повідомлення про порушення основного зобов`язання з вимогою про усунення порушень, б/н, виданий 25.09.2019р., видавник ОСОБА_1 ; поштове повідомлення, б/н, видавник поштове відділення К-151; опис вкладення, б/н, виданий 26.09.2019р., К-151; Іпотечний договір №823, виданий 04.04.2013р., видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланіна В.І.; Договір про відступлення прав за іпотечним договором №1187, виданий 24.09.2019р., видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р-317187/31 від 04.04.2013р., з урахуванням рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року за період з 02.09.2016р. по 06.11.2019р., загальна заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 06.11.2019р. становить 368429 грн. 49 коп. (загальна заборгованість на кінець розрахункового періоду), з яких інфляційні нарахування за вказаний період становлять 98859 грн. 37 коп., нарахування по рахунку 3% річних за вказаний період - 29531 грн. 24 коп.

З відповіді КП «Теплопостачання міста Одеси» від 20.08.2020р. вбачається, що в КП «Теплопостачання міста Одеси» по АДРЕСА_1 , обліковується особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_7 , станом на лютий 2020р. заборгованість за опалення становила 17010 грн. 09 коп., оплачено у березні 2020р. 17510 грн. 09 коп.; згідно листа розрахунків з 10/2019 по 03/2020 за адресою: АДРЕСА_1 , платник ОСОБА_1 , оплачено за вивіз сміття ОСОБА_8 2122 грн., УМД 6601 грн. 53 коп., за вивіз сміття Союз 2018 1242 грн. 02 коп.; згідно квитанцій Приватбанку вбачається оплата ОСОБА_1 за комунальні послуги по вищенаведеній адресі: за електропостачання 25.03.2020р. 155,50 грн., за послуги з розподілення газу 9,39 грн. 24.03.2020р., за домофон 350 грн. 25.03.2024р., за холодну воду 25.03.2020р. 3093,39 грн., за газ 25.03.2020р. 2839,90 грн.

Відповідно до висновку експерта №23-3228 судової оціночно-будівельної експертизи від 20.09.2023р. ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_2 станом на 06.11.2019р. становила з округленням 499770 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог ОСОБА_2 , а також із необґрунтованості зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, яке залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин статтю 37 Закону України «Про іпотеку», яка визначає право іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та визначив у цій справі розмір перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, також вважає, що суд вірно врахував вартість предмета іпотеки на іпотечне майно, та визначив відшкодування у розмірі 239889,25 грн.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на законних підставах відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення збитків в розмірі 33794 грн. 84 коп., які складаються з: 2839 грн. 90 коп. заборгованості перед АТ «Одесгаз» за послуги з газопостачання, 9 грн. 39 коп. заборгованості перед АТ «Одесгаз» за абонентське обслуговування, 3093 грн. 39 коп. заборгованості перед Філією «Інфоксводоканал» АТ «Інфокс» за послуги з водопостачання, 26 грн. 52 коп. заборгованості перед Філією «Інфоксводоканал» АТ «Інфокс» за абонентське обслуговування, 350 грн. заборгованості перед ТОВ «Домофон-сервіс», 6601 грн. 53 коп. заборгованості перед КП «ЖКС «Вузовський» за СДПТ, 1242 грн. 02 коп. заборгованості перед ТОВ «Союз 2018» за вивіз сміття, 2122 грн. заборгованості перед ТОВ «Союз» за вивіз сміття, 17510 грн. 09 коп. заборгованості перед КП «Теплопостачання міста Одеси» за послуги з теплопостачання, оскільки понесені ОСОБА_1 зазначені витрати зроблені ним добровільно, до збитків у розумінні відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24.09.2019р. вони не відносяться та не випливають із умов вищенаведених кредитного договору та договору іпотеки (п. 1.2 договору про відступлення прав).

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 239889 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування вартості перевищення 90% вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог та відмовив у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 .

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що розрахунок, наданий відповідачем містить нарахування суми за період до переуступки прав вимоги, а тому він не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідно до умов договору про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами до нового кредитора переходять усі права кредитора та іпотекодержателя, тобто до нового кредитора переходять права за усією заборгованістю, що виникла на підставі кредитного договору, навіть якщо вона не зазначена напряму в договорі про відступлення права вимоги, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попереднього власника квартири за отримані ним раніше житлово-комунальні послуги.

Доводи про те, що суд приймаючи рішення в частині стягнення судових витрат повинен був розраховувати суму виходячи з проценту задоволення первісних позовних вимог, що становить 61 відсоток та вважає, що стягненню підлягали судові витрати у розмірі 9 381,50 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки суд стягуючи судові витрати виходив із задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та понесених нею за розгляд справи судових витрат, а саме сплаченого судового збору у розмірі 3908 грн. 47 коп. та вартості оплати за проведення експертизи у розмірі 11471 грн. 04 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Доводи про помилковість висновків суду про те, що понесені ОСОБА_1 витрати зроблені добровільно та до збитків у розумінні, відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 24.09.2019 року вони не відносяться, так як не випливають із умов кредитного та іпотечного договорів, оскільки виконавши обов`язки ОСОБА_2 перед постачальниками житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 став її новим кредитором за відповідними зобов`язаннями, тому має право вимагати виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків та отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна/коштів належного боржнику, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, так як не випливають із умов кредитного договору та договору іпотеки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда