ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2208/24Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/101/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

cуддів Костіва О.З., Храпак Н.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №601/2208/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року (ухвалене суддею Білосевич Г.С., повний текст рішення складено 28 жовтня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за вартість неякісного товару та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
В липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що 28 березня 2024 року він придбав у відповідача товар, а саме ноутбук ASUS TUF Gaming Al5 2023 FA 507XI-HQ063(90NROFF5-MOO4JO) Media Gray/15,6 IPS WQHD165 Гц/AMD Ryzen 9 7940HS/RAM 16 ГБ/SSD ІТБ/nVidia GeForce RTX 4070 за адресою: Тернопільська область м. Кременець вул. Базарна 6, вартістю 68 750 грн..

29 березня 2024 року вказаний ноутбук не увімкнувся перший раз тому позивач відніс його у магазин. В магазині ноутбук увімкнувся.

02 квітня 2024 року ноутбук знову не увімкнувся другий раз, тому в магазині де був куплений товар, його перевіряли до 05 квітня 2024 року.

08 квітня 2024 року коли вказаний ноутбук не увімкнувся втретє, він звернувся до продавця ФОП ОСОБА_1 з претензією про заміну ноутбука або повернення сплачених коштів.

Відповідач прийняв у нього даний ноутбук та декілька разів відправляв до сервісної служби та вже змінив у ньому «клавіатурний модуль».

Разом з тим, відповідач відмовився обміняти товар або повернути кошти за неякісний товар.

Вважав, що своїми діями ФОП ОСОБА_1 порушує його права на отримання товару належної якості.

Зазначав, що окрім матеріальної шкоди, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертався до відповідача, як усно так і письмово, звертався за юридичною допомогою.

Стверджував, що внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився і його фізичний стан, оскільки він почав відчувати схвильованість чи будуть йому повернуті грошові кошти, це призвело до головних болів, підвищення тиску та нервових напружень.

Звертав увагу на те, що він є внутрішньо переміщеною особою з міста Херсон та придбав товар для роботи.

Вважав, що своїми діями відповідач завдав йому моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн..

На підставі наведеного просив стягнути із відповідача на свою користь кошти, сплачені за товар неналежної якості в сумі 68 750 грн. та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені за товар неналежної якості в сумі 68 750 грн. та 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що судом не встановлено обставини та технічні причини раптового вмикання чи вимикання ноутбука, а також вину продавця, виробника чи то сервісного центру.

Вказує на те, що несправність ноутбука, на яку посилається позивач, не підтверджена належними і допустимими доказами, зокрема відсутнє будь-яке експертне дослідження на підтвердження зазначеної обставини.

Звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві не звертався із вимогою, визначеною ст. 8 ЗУ Про захист прав споживачів щодо розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, а тому вважає, що відсутні підстави для повернення коштів за сплачений товар, якщо не розірвано договір купівлі-продажу.

Посилається на те, що акти сервісного центру ASUS та інших авторизованих сервісних центрів не підтвердили наявності істотного недоліку, що перешкоджав би використанню ноутбука за призначенням. Заміна клавіатурного модуля є незначним ремонтом, який не свідчить про недолік, що робить пристрій непридатним для користування, як це визначено ЗУ Про захист прав споживачів.

Вказує на відсутність в матеріалах справи експертного дослідження, який був би доказом того, що вказана позивачем несправність ноутбуку дійсно має місце та відноситься до істотних недоліків.

Стверджує, що позивач помилково не зазначив відповідачем у справі виробника товару або імпортера та не зазначив співвідповідачем сервісний центр Асус в особі ТОВ Крок ТТС.

Вважає, що оскільки він не є виробником ноутбуків Асус та уповноваженим виробником дилером Асус та сервісним центром, тому він не повинен відповідати за позовом.

Посилається на те, що стягнута судом моральна шкода нічим не підтверджена, не обґрунтована та занадто висока як для даних правовідносин.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Богуша В.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З посиланням на правові висновки, що містяться у постанові Верховного Суду у справі №751/7892/17 від 01 липня 2020 року, звертає увагу на те, що тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності.

Вважає, що посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не долучив у якості відповідача виробника товару не заслуговує на увагу, так як відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 679 ЦК України, у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності покладається на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що згідно гарантійної угоди № 112345 від 28.03.2024 року та фіскального чеку про оплату товару від 28.03.2024 року ОСОБА_2 придбав у ФОП Гнатюка В.В. ноутбук ASUS TUF Gaming Al5 2023 модель: FA 507XI-HQ063 вартістю 68 750 грн. Гарантійний строк 11 місяців.
Згідно заяви ОСОБА_2 від 08.04.2024 року, претензії від 08.04.2024 року, позивачем подана претензія ФОП ОСОБА_1 щодо заміни придбаного у нього неякісного ноутбука або повернення коштів.

Згідно розписки від 08.04.2024 року, позивач передав комп`ютер відповідачу, а останній його прийняв.

Із звіту до замовлення № 1053620 від 12.04.2024 року наданого сервісним центром ІП «Логін» слідує, що у переданого на діагностику ноутбука ASUS TUF Gaming Al5 2023 модель: FA 507XI-HQ063 апаратних несправностей не виявлено, виконані роботи: перезбірка, прошивка ВІОS програматором, тестування в систетичних навантаженнях та простої.

Згідно акту виконаних робіт № 2033613/240524 від 24.05.2024 року сервісного центру «Крок TTC», у ноутбуці ASUS TUF Gaming Al5 2023 модель: FA 507XI-HQ063 проведено заміну клавіатурного модуля.

Із скарги ОСОБА_2 від 29.05.2024 року та повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 19.06.2024 року вбачається, що позивач звертався до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області з проханням допомогти у вирішенні питання щодо заміни придбаного ним ноутбука на аналогічний або повернення коштів за товар, який не відповідає якості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути вартість товару неналежної якості, а саме: ноутбука ASUS TUF Gaming Al5 2023 модель: FA 507XI-HQ063 на загальну вартість 68750 грн., оскільки позивачем виявлено протягом встановленого гарантійного строку недоліки товару, а факт продажу відповідачем позивачу товару з недоліком, який робить неможливим користування ноутбука, не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Також, суд вважав доведеним факт завдання позивачу душевних страждань, викликаних неякісним товаром і відмовою у поверненні сплаченої за товар суми та з урахуванням глибини і тривалості моральних страждань, принципів розумності та справедливості, визнав обґрунтованою компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 3 000 грн.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Згідно ч. 3 ст. 680 ЦК України, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 709 ЦК України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця, повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок.

Преамбулою Закону України Про захист прав споживачів встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про захист прав споживачів виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Згідно із частинами 1, 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Пунктом 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад 14 календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Згідно статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції.
Отже, на споживача покладається обов`язок довести лише наявність істотного дефекту продукції, в той же час тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений та продавця.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» викладено у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року (справа №345/2319/16-ц), від 1 липня 2020 року (справа № 751/7892/17).

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.
Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Зазначене узгоджується також з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, згідно з яким на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього (див. постанову Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №591/2641/20).

Так, 28 березня 2024 року позивач придбав у відповідача ноутбук ASUS TUF Gaming Al5 2023 модель: FA 507XI-HQ063.

Позивач стверджував, що процесі використання ноутбук не вмикався, у зв`язку з чим позивач 08.04.2024 року звернувся до відповідача про заміну товару або повернення коштів та передав комп`ютер відповідачу, що підтверджується відповідною розпискою.

Згідно звіту до замовлення №1053620 від 12 квітня 2024 року (замовник ФОП ОСОБА_1 ) сервісним центром ІП ЛОГІН прийнято вищезазначений ноутбук; заявлена несправність: не завжди вмикається після виключення і простою; результат діагностики: апаратних несправностей не виявлено; виконані роботи: перезбірка, прошивка BIOS програматором, тестування в синтетичних навантаженнях та простої. Ремонт закінчено 18 квітня 2024 року.

Згідно акту виконаних робіт №2033613/240524 від 24 травня 2024 вищевказаний ноутбук перебував у авторизованому сервісному центрі Asus KROKTTC для проведення його гарантійного ремонту з 17 травня 2024 року. Після заміни клавіатури вказаний ноутбук перестав вмикатися.

Колегія суддів вважає, що вищезазначеними доказами підтверджується обставина наявності істотного дефекту в ноутбука (періодичне не вмикання), про який стверджував позивач.

Більше того, апеляційний суд звертає увагу на те, що після 08 квітня 2024 року дня отримання продавцем від покупця ноутбуку для усунення його недоліків, відповідач не повертав позивачу цей товар, з підстав усунення його недоліків, про що свідчить відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів цього.

Відповідно вказаний ноутбук знаходиться у відповідача, що по суті він сам підтверджує у поданій апеляційній скарзі та поданому відзиві на позовну заяву.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після ремонту ноутбука в сервісному центрі ІП ЛОГІН, який закінчився 18 квітня 2024 року, відповідач (продавець) за власною ініціативою звернувся до авторизованого сервісного центру Asus KROKTTC з приводу ремонту ноутбука, який був прийнятим сервісним центром 17 травня 2024 року.

Такі дії відповідача фактично підтверджують те, що вищезазначений недолік існував, у зв`язку із чим у відповідача (продавця) і виникла необхідність повторного звернення у сервісний центр.

Крім того, колегія суддів вважає, що такий недолік, як періодичне не вмикання - не є очевидним, відповідно позивач не мав можливості його виявити при покупці товару та відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах.

Враховуючи те, що позивач протягом гарантійного строку виявив недолік товару періодичне не вмикання, який робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором, тому такий недолік є істотним в розумінні п.12 ст.1 ЗУ Про захист прав споживачів.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що недолік товару є істотним.

Разом з тим, відповідач не довів належними доказами, що недолік товару виник внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання, не організував відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» проведення за власний рахунок експертизи ноутбука, хоча ноутбук з 08 квітня 2024 року перебував у його розпорядженні, так як був переданий позивачем.

Більше того, протягом всього часу перебування справи у провадженні суду відповідачем не заявлялось клопотання про призначення судом та проведення у справі судової експертизи для визначення причин виникнення виявленого дефекту та не ініціювалось питання самостійного позасудового проведення експертизи, а також надання суду відповідного висновку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення коштів за неякісний товар.

Доводи апеляційної скарги про те, що ФОП ОСОБА_1 не є належним відповідачем у даній справі, колегія суддів оцінює критично, оскільки в даному випадку правовідносини між сторонами виникли як між покупцем (споживачем) та продавцем, який в свою чергу, надавши гарантію на ноутбук, ручався про відсутність у товарі недоліків по якості, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати його відповідно до мети.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не заявлено вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не повинне породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вимога про стягнення коштів за вартість неякісного товару, з урахуванням того, що придбаний ОСОБА_2 товар (ноутбук) знаходиться у продавця, а також з урахуванням мети, яку прагне досягти позивач, є ефективною, оскільки її задоволення нівелює негативні наслідки порушення його права та відновить позивачу стан, який існував до порушення його права та інтересу, а також у нього не виникне необхідність повторного звернення до суду.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.ст. 4, 22 ЗУ Про захист прав споживачів позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди - 3000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки суд вірно вважав доведеним факт завдання позивачу душевних страждань, викликаних неякісним товаром та відмовою у поверненні сплаченої за товар суми.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення вказаного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 141 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

Костів О.З.