Справа № 752/9201/23
Провадження 2/465/708/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Козьмук Д.Б.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лотиша А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

позивач, в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «АККОРД-ТУР» про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, в якому просила: стягнути з ТОВ «АККОРД-ТУР» на користь позивача три проценти річних в розмірі 792,84 грн., та стягнути з ТОВ «АККОРД-ТУР» на користь позивача суми інфляційних витрат в розмірі 5884,33 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати пов`язані з витребуванням доказів у справі у розмірі 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2020 року між ФОП ОСОБА_3 , що діє від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-тур», та ОСОБА_2 , укладено договір №14 на туристичне обслуговування. За умовами укладеного Договору ТОВ «Аккорд-тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) надати комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.

23.01.2020 року, на виконання вимог укладеного Договору, ОСОБА_2 оплатила вартість замовленого тур продукту в розмірі 38 735,00 грн. Таким чином, ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним Договором.

Проте Туроператор не виконав свої зобов`язання за Договором, допустив грубе порушення його умов, що змусило Позивача звернутись до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом про розірвання Договору, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АККОРД-ТУР" коштів в розмірі 38735,00 грн., три проценти річних в розмірі 598,54 грн.; витрат від інфляції в розмірі 1371,71 грн., стягнення витрат на правову допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21 позов було задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача сплачених на виконання Договору коштів в розмірі 38 735,00 (тридцять вісім тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок) грн., 3% річних у розмірі 598,54 (п`ятсот дев`яносто вісім грн. 54 коп.) грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 371,71 (одна тисяча триста сімдесят одна грн. 71 коп.) грн.

Зазначене Рішення було залишено в силі Постановою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 752/27638/21 провадження №22-ц/824/4771/2023.

На виконання зазначених судових рішень Відповідач сплатив на користь Позивача суму боргу 24.04.2023 року, що підтверджується випискою по картці від 28.04.2023 р. № 215PPGMUP4EGF9MM.

Звертаючись до Відповідача із зазначеним позовом про розірвання договору та стягнення коштів, Позивач здійснив наступні розрахунки: сума сплачених на виконання Договору коштів на користь Відповідача і не повернутих на момент звернення із позовною заявою - в розмірі 38 735,00 (Тридцять вісім тисяч сімсот тридцять п`ять) грн.; розраховані за період 08.05.2021р. по 11.11.2021р. 3% річних - у розмірі 598,54 (П`ятсот дев`яносто вісім) грн.; розраховані за період травня 2021р. по жовтень 2021р. інфляційних втрат у розмірі 1 371,71 (Одна тисяча триста сімдесят один) грн.

Таким чином, відповідач виконав зі значним простроченням свій обов`язок з повернення грошових коштів позивачу, допустивши прострочення виконання грошових зобов`язань. При цьому, початком відрахування такого обов`язку позивач вважає останній день нарахування 3% річних та місяць - відносно нарахування інфляційних витрат, які були визначені у позовній заяві, задоволеної Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21, оскільки позивачем 25.04.2023 оплачено суми 3% річних та інфляційних витрат за період, визначений у позовній заяві, задоволеної Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року у справі № 752/27638/21.

Таким чином, позивач рахує неоплачений борг відповідача зі сплати 3% річних - з 12.11.2021 року, та зі сплати інфляційних витрат - з листопада 2021 року включно.

Розрахунок трьох процентів річних та втрат від інфляції за період заборгованості з 12.11.2021 року по 25.04.2023 року на суму 18 235,00 грн.

Отже, розмір 3% річних становить за період з 12.11.2021 25.04.2023 року 792,84 грн. Інфляційні витрати за період 12.11.2021 25.04.2023 у розмірі 5884,33 грн.

Таким чином, ціна позову становить 6677,17 грн., що складається з заборгованості загальної суми інфляційних витрат позивача та загальної суми трьох процентів річних за весь період прострочення оплати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року передано для розгляду до Франківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «АККОРД-ТУР» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.07.2023 року апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвоката Алексеєнка Олександра Сергійовича залишено без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року залишено без змін.

Згідно супровідного листа Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2023 року дана цивільна справа надійшла до Франківського районного суду м. Львова 23.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023 визначено головуючим суддею - Мартьянову С.М.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.08.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу.

Розглядати справу визначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.01.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини.

Так, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022 по справі №752/27637/21, окрім іншого, розірвано договір туристичного обслуговування від 24.01.2020 №19, укладений тур агентом ФОП ОСОБА_3 (від імені та за дорученням туроператора ТОВ «АККОРД-ТУР») та туристом ОСОБА_2 .

Отже, відповідно до ст. 263 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зобов`язання сторін договору припинилися у повному обсязі, між сторонами не існує жодних споживчих відносин та на вказані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Вказані обставини також встановлені/підтверджені постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2024 у справі №752/27637/21 за апеляційною скаргою представника позивача на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15.05.2023 року про передачу справи за підсудністю.

Щодо відсутності правових підстав для інфляційних втрат та пені.

Так, позивач необґрунтовано посилається на ст. 625 ЦК України, як на можливу підставу заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу в розмірі 6 719,95 грн. та 3% річних в сумі 751,57 грн.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Грошове зобов`язання це зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

У вказаній справі відповідач не брав на себе жодного зобов`язання оплатити позивачу певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору. У даному разі були взяті інші зобов`язання, - а саме, зобов`язання щодо надання туристичних послуг. Тобто, з боку відповідача по відношенню до позивача не було та немає на даний час жодного грошового зобов`язання.

Отже, на підставі наведеного, неможливо нарахувати відповідачу три відсотки річних та інфляційні втрати за нібито прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, якого фактично немає.

Щодо наявності подій, які туроператор не міг передбачити та відсутності будь-якої вини туроператора ТОВ «АККОРД-ТУР» по відношенню до позивача.

Крім того, у даному разі були наявними події, які туроператор не міг передбачити (карантинні обмеження, закриття внутрішніх і міжнародних кордонів через COVID-19), в результаті яких не можливо було реалізувати туристичні послуги.

Зокрема, введений у 2020 році карантин і як наслідок закриття внутрішніх та міжнародних кордонів (встановлені Радою Європейського Союзу обмеження щодо перетину кордону громадянами України), - у результаті яких відповідач був позбавлений можливості надати туристичні послуги позивачу у повному обсязі, - відносяться до подій, які туроператор не міг передбачити, - за наявності яких, відповідно до ст. 20 ЗУ «Про туризм», ст. 614 ЦК України туроператор звільняється від цивільно-правової відповідальності перед туристами.

При цьому, вказані обставини є загальновідомими, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування.

Тобто, у даному разі не було допущення істотного порушення відповідачем умов договору на туристичне обслуговування, що призвело до невиконання перед позивачем взятих зобов`язань щодо надання туристичних послуг.

Неможливість туриста скористатись заброньованим туром виникла, окрім іншого, ТОВ внаслідок прийняття Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 березня 2020 року № 287-р "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Дана обставина не могла бути усунена відповідачем, виникла поза його волею та не могла бути ним прямо передбачена, оскільки ТОВ «АККОРД-ТУР» не мало та не має жодних можливостей впливати на державні органи України та ЄС, а також здійснювати впровадження або відміну імперативних заборон на законодавчому рівні.

Тобто, неможливість туриста (Позивача) скористатись заброньованим туром виникла саме у зв`язку з прийняттям відповідних нормативних актів та закриттям пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України для міжнародних пасажирських перевезень, що не залежало від дій чи бездіяльності туроператора ТОВ «АККОРД-ТУР» (відповідача) та свідчить про відсутність його вини в цьому.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2024 року клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку задоволено.

Поновлено відповідачу строк для подання відзиву. Встановлено відповідачу чотирнадцяти денний строк з дня подання відзиву, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

25.03.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній фактично посилався на ті ж обставини які викладені у письмових поясненнях.

12.09.2024 року на електрону пошту суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що у даному разі позивач намагається повторно стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати, - оскільки рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року у справі №752/27637/21 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати.

Такі вимоги про повторне стягнення 3% річних та інфляційних втрат в окремому порядку, без заявлення основного позову про стягнення основної суми боргу, є повністю безпідставними.

Позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

17.09.2024 року надійшли письмові пояснення від представника відповідача в який він фактично посилався на ті ж обставини, які вказані вище.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності та кожен доказ окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року між ФОП ОСОБА_3 (турагент), що діє від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-тур» (туроператор), та ОСОБА_2 (турист), укладено договір на туристичне обслуговування від 21.01.2020 року №14, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) надати комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.

Відповідно до п.1.1 Договору, туроператор відповідно до заявки, поданої туристом турагенту за плату зобов`язується забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг (туристичний продукт, турпродукт).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Алексеєнко Олександр Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» про розірвання договору та стягнення коштів задоволено повністю.

Розірвано договір туристичного обслуговування від 21.01.2020 року №14, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , що діє за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», та ОСОБА_2 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_2 сплачених на виконання договору про надання туристичних послуг від 21.01.2020 року №14 коштів в розмірі 38 735,00 (тридцять вісім тисяч сімсот тридцять п`ять гривень 00 копійок) грн., 3% річних у розмірі 598,54 (п`ятсот дев`яносто вісім грн. 54 коп.) грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 371,71 (одна тисяча триста сімдесят одна грн. 71 коп.) грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на користь держави судовий збір у розмірі 1 816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 00 коп.) грн.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що 23.01.2020 року на виконання вимог укладеного Договору ОСОБА_2 оплатила вартість замовленого турпродукту в розмірі 38 735,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 23.01.2020 року №20. Таким чином, ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним Договором.

У березні 2020 року було прийнято ряд нормативно-правових актів, якими з метою запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, що спричинена коронавірусом SARS-CoV-2 на території України запроваджено ряд карантинних та обмежувальних заходів, зокрема, Указом Президента України від 13.03.2020 року №87/2020, яким введено в дію рішення РНБО від 13.03.2020 року, та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, якими запроваджено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року карантин на всій території України, зупинено транспортне сполучення на території України та за її межі.

Таким чином, станом на березень-травень 2020 року перетин державного кордону України з туристичними цілями громадянами України був обмежений, перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення припинено, а тому туристичне обслуговування у зазначеному у договорі напрямку був неможливим.

У зв`язку з поширенням у світі гострої респіраторної хвороби COVID-19, викликаної коронавірусом SARS-CoV-2, та запровадженню ряду обмежувальних та карантинних заходів, ОСОБА_2 в усній формі повідомлено, що замовлений за Договором та оплачений турпродукт «Мрії збуваються в Парижі», не відбудеться в період з 29.03.2020 року по 08.04.2020 року та запропоновано замовлений турпродукт «Мрії збуваються в Парижі» перенести на інші дати, без зміни вартості туру. З огляду на зазначене, туристу та особам, що слідують з ним видано посадкові талони за номерами 3, 6 з датами відправлення зі Львова 24.04.2021 року та прибуття до Львова 02.05.2021 року.

Враховуючи зазначене, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорд-тур» повідомили ОСОБА_2 про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та було запропоновано перенести замовлений турпродукт на інший час, а саме на період з 24.04.2021 року по 02.05.2021 року, на що ОСОБА_2 та особи, що слідують за нею, погодились. Однак, в період з 24.04.2021 року по 02.05.2021 року замовлена подорож не відбуласась.

Таким чином, відповідачем допущено істотне порушення умов Договору, що призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував, як при укладенні Договору, так і при подальшій його зміні.

Оскільки відповідач не повернув суму передплати за товар, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з нього 3% річних та інфляційні витрати.

Згідно розрахунку позивача розмір 3% річних станом на 11.11.2021 року та інфляційні втрати (за період травень 2021 року - жовтень 2021 року) за прострочення повернення суми сплачених грошових коштів за Договором на туристичне обслуговування від 21.01.2021 року №14 складає 598,54 грн. та 1 371,71 грн. відповідно.

Відповідач контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат до матеріалів справи не надав.

За таких обставин, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 598,54 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 371,71 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.04.2023 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишено без змін.

Отже, рішення Голосіївського районного суду м. Львова від 19.07.2022 року набрало законної сили 05.04.2023.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Після ухвалення судового рішення про розірвання договору туристичного обслуговування, яке набрало законної сили, між сторонами припинилися договірні правовідносини, між ними не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання або прострочення виконання. Тобто з моменту набрання рішенням законної сили на вказані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, оскільки рішенням суду від 19.07.2022 року інфляційні втрати стягнуті за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року та 3% річних за період з 08.05.2021 по 11.11.2021, то відповідач зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та 3% річних за період з листопада 2021 до виконання рішення суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі№ 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17.

Тобто, оскільки грошове зобов`язання відповідача перед позивачем виникло на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2022 в справі №752/27638/21 зокрема, щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачених на виконання договору про надання туристичних послуг від 21.01.2020 року №14 коштів в розмірі 38735,00 грн., то стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахування яких передбачено ст. 625 ЦК України, мають здійснюватися на суму основного боргу, стягнуту за таким рішенням сум 3 % річних, інфляційних втрат, а також судових витрат.

За вказаних обставин, можна дійти висновку, що нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат на встановлену Голосіївським районним судом м. Києва рішенням від 19.07.2022 року у справі №752/27638/21 заборгованость, до складу якої входить три проценти річних та інфляційних втрат, не відповідає принципу заборони подвійної цивільно-правової відповідальності у відповідності до ст. 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законнимі обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, відповідач виконав із значним простроченням свій обов`язок з повернення грошових коштів позивачу, допустивши прострочення виконання грошових зобов`язань.

Суд погоджується із наданим розрахунком суми інфляційних витрат та трьох процентів річних відповідача перед позивачем та враховує, що відповідачем розмір суми інфляційних витрат та трьох процентів річних не спростовано.

Отже, розмір 3% річних за період з 12.11.2021 25.04.2023 (18235,00х3%х529:3665) становить 792,84 грн., а також інфляційні витрати за період з листопада 2021 року по березень 2023 року становлять у розмірі 5884,33 грн.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, та неспростовані відповідачем по справі, а отже підлягають до задоволенню повністю.

Відповідно до п.1,3 ч. 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, та витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, в матеріалах справи міститься: договор про надання правничої допомоги №27/04/2023 від 27.04.2023; Додаткова угода №1 до Договору №27/04/2023 про надання правничої допомоги від 27.04.2023; Додаткова угода №2 до Договору №27/04/2023 про надання правничої допомоги від 27.04.2023; Рахунок №27/04/2023 від 27.04.2023; Платіжна інструкція від 09.05.2023 року, де в призначені платежу вказано: рах №27/04/2023 від 27.04.2023 (правові послуги, додаткова угода №2) пл. ОСОБА_2 через ОСОБА_1 )

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу є співмірними, та суд не знаходить підстав для їх зменшення, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Крім того, також слід стягнути з відповідача на корить позивача витрати пов`язані з витребуванням доказів у справі в розмірі 100 грн., що підтверджується квитанцією від 28.04.2023.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_2 три проценти річних в розмірі 792 (сімсот вісімдесят дві) грн. 84 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_2 суми інфляційних витрат в розмірі 5884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 33 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та 100 (сто) грн. 00 коп. судові витрати пов`язані з витребування доказів у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРД-ТУР», , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Новий Світ, 15, оф. 18.

Повний текст рішенння складено 03.03.2025 року

Суддя Мартьянова С.М.