Провадження № 2/641/1081/2025 Справа № 641/214/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чайка І.В.

за участю секретаря судового засідання Шумейко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/214/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 провести повернення коштів ОСОБА_1 за придбаний товар Dyson HD16 Supersonic Nural Ceramic Patina/Topaz 515276-01 у розмірі 17 500 грн., стягнути солідарно з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. та компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 07.12.2024 замовила в інтернет магазині shark.cx.ua фен Dyson HD16 Supersonic Nural Ceramic Patina/Topaz 515276-01. 08.12.2024 позивачем було оплачено вищевказаний товар на рахунок ФОП ОСОБА_2 в розмірі 17 500 грн. 09.12.2024 позивач отримала вищевказаний товар, перевірила на справність, та при огляді до комплектації була виявлена відсутність насадки до фену, заявленої на сайті пропозиції, замість якої було вкладено зовсім іншу насадку, відмінну від запропонованої на сайті інтернет магазину. В цей же день позивач звернулась до менеджера, а також впродовж наступних днів за телефоном та на електронну пошту, вказаними на сайті, але відповіді не отримала. При перевірці серійного номеру придбаного фену на офіційному сайті виробника, виявилось, що за цим серійним номером зареєстрований інший фен, іншого кольору та іншої комплектації, ніж представлено на сайті інтернет магазину, де позивачем було придбано вищевказаний товар.

17 січня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, відзив не подали.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на сайті shark.cx.ua замовила фен Dyson HD16 Supersonic Nural Ceramic Patina/Topaz 515276-01.

Відповідно до платіжної інструкції № 36К8-9Т49-КТНТ-Т224 від 08.12.2024, ОСОБА_1 здійснила переказ коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 в сумі 17 500 грн., призначення платежу оплата за товар.

Згідно гарантійного талону № 23223 від 08.12.2024 року, продавець інтернет магазин shark.cx.ua ФОП ОСОБА_3 надав товари/послуги фен Dyson HD16 Supersonic Nural Ceramic Patina/Topaz 515276-01 на суму 17 500 грн.

З аналізу вищезазначених доказів вбачається що позивач отримала фен Dyson HD16 Supersonic Nural Ceramic Patina/Topaz 515276-01 від ФОП ОСОБА_3 , але доказів перерахування коштів за придбаний товар матеріали справи не містять, тоді як позивачем надані докази перерахування коштів ФОП ОСОБА_2 , але доказів призначення платежу та укладення з ним договору купівлі продажу вона суду не надала.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів розрахункових документів щодо придбання будь якого товару, зокрема, фену.

Також, суд не може прийняти як доказ оплати ОСОБА_1 фену, надану нею платіжну інструкцію, так як отримувачем коштів у ній зазначений ФОП ОСОБА_2 , однак доказів придбання у нього будь якого товару позивачем не надано, в призначенні платежу не зазначено за який саме товар позивачем був здійснений переказ коштів.

Крім того, відсутні докази що між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу (придбання) товару, як і докази, що оплату здійснено саме за придбаний товар.

Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч.1 ст.673 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В той же час, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 4 зазначеного Закону передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на:

2) належну якість продукції та обслуговування;

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживача» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задовленні позовних вимог позивача.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч цієї норми закону позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення їй моральної шкоди, а так само й моральних або фізичних страждань у зв`язку з діями відповідачів, не обґрунтувала з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір такої шкоди, та чим це підтверджується, не підтвердила наявності причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправним рішенням відповідачів, а також вини останніх в її заподіянні.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

При цьому, зважаючи на характер спору, позивач не звільнений від обов`язку доведення позовних вимог про стягнення суми на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, відповідно до вимог ч.1ст.1167 ЦК України у співвідношенні з вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України, позивач мала би довести: наявність моральної шкоди; наявність причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідачів та завданою позивачу моральною шкодою.

Отже, порушення прав позивача, як покупця товару, та споживача послуг, що могло призвести до страждань, позивачем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на її користь моральної шкоди.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - фізична особа підприємець ОСОБА_3 , код невідомий, АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлений 28 лютого 2025 року.

Суддя І.В.Чайка