Справа № 182/6646/24
Провадження № 2/0182/288/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.03.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

11.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на навчання повнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 16.11.2002 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, подружнє життя не склалось і сторони припинили шлюбні відносини, шлюб офіційно розірвали в 2004 році. З того часу, за попередньою домовленістю, син залишився з позивачкою за постійним місцем проживання: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досяг повноліття. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 року з відповідача на користь позивача вже було стягнуто аліменти на період навчання сина ОСОБА_4 в розмірі частини від доходів ОСОБА_2 , але постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2024 року розмір аліментів зменшено до 1/8 частини від доходів відповідача. Кінцевий термін стягнення аліментів - 01.07.2024 року. Однак ОСОБА_5 продовжив навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Нікопольський фаховий коледж Українського державного університету науки і технологій». Згідно додаткових пояснень, наданих суду 20.01.2025 року, ОСОБА_3 є студентом першого курсу відділення металургії «Виробництво сталі та феросплавів» денної-комерційної форми навчання, строком з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року.

Позивачка стверджує, що син потребує матеріальної допомоги батька, оскільки позбавлений можливості влаштуватись на роботу у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Їй одній тяжко забезпечувати сина, оскільки на її утриманні перебуває ще одна дитина син ОСОБА_6 від іншого шлюбу. Крім того ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №14788488 в сумі 184 407,75 грн., яка на день подачі позову є непогашеною. Позивачка змушена самостійно забезпечувати сина та всі його потреби, купувати приладдя для навчання, та інші необхідні товари.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, не є інвалідом, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 до закінчення навчання.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на період навчання їх сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Ухвалою суду від 04.12.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов (а.с.59-60).

09.12.2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_8 про закриття провадження по справі у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки рішенням суду від 08.04.2024 року по цивільній справі №182/6251/23 вже задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на період навчання повнолітньої дитини, починаючи з 06.11.2023 року по 01.07.2024 року.

23.12.2024 року до канцелярії суду надійшли заперечення позивачки, в яких вона зазначає, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на період навчання сина лише до 01.07.2024 року. Але зараз ОСОБА_3 продовжує навчання в даному навчальному закладі, але за іншою спеціальністю, а тому предмет спору в даних справах не є тотожним, тому заяву про закриття провадження просить залишити без задоволення.

30.12.2024 року до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_8 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги, посилаючись на наступне. Як зазначено у відзиві, ОСОБА_3 вже отримав диплом про отримання предвищої освіти, а тому повторне отримання диплому в тому ж самому навчальному закладі того ж рівня не входить до обов`язків відповідача, а є лише внутрішнім бажанням ОСОБА_3 . Просить не брати до уваги твердження позивачки, що на її утриманні перебуває ще одна дитина ОСОБА_9 , оскільки в довідці про склад сім`ї, яку позивачка долучила до матеріалів справи, не зазначено, що ОСОБА_9 проживає разом з матір`ю. Окрім цього, вважає неналежними та недопустимими доказами квитанції про купівлю комп`ютерного стола, процесора, материнської плати, комп`ютерного крісла, маршрутизатора, кабелю живлення, кріплення для монітору та іншого приладдя, оскільки частина чеків взагалі не містить інформації щодо ідентифікації платника, оплата в видаткових накладних здійснена в м. Києві, тоді як позивачка зазначає, що мешкає разом з дитиною в м. Нікополь, а в частині видаткових накладних платником значиться ОСОБА_5 , тоді як не надано доказів, що саме позивачка надавала кошти синові для купівлі даних речей. Стверджує, що позивачка вводить суд в оману, оскільки ОСОБА_3 мешкає в м. Києві та має можливість забезпечувати себе самостійно. Крім того, відповідач вдруге одружився, його дружина на теперішній час вагітна, а тому не в змозі працювати. На утриманні відповідача також перебувають двоє неповнолітніх дітей дружини від попередніх шлюбів та мати, яка є пенсіонеркою. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позову.

13.01.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що фінансовим забезпеченням сина займається вона самостійно. ОСОБА_5 займається виключно отриманням знань, оскільки навчання передбачає великий обсяг теоретичного матеріалу, лекцій, семінарів тощо, а тому не має самостійного заробітку. На підтвердження факту самостійного утримання сина позивачка звертає увагу суду на те, що за ОСОБА_2 мається непогашена заборгованість по сплаті аліментів, що доводить його початково обрану позицію по відношенню до рідного сина. Крім того, з медичного висновку, долученого відповідачем до свого відзиву, не можливо ідентифікувати, що відомості щодо вагітності стосуються безпосередньо дружини відповідача. А посилання ОСОБА_2 на те, що на його утриманні перебувають діти дружини від попередніх шлюбів, вказує на той факт, що відповідачем по відношенню до рідного сина встановлено вигідну лише йому пріоритетність. Крім того зміна сімейного стану відповідача не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Щодо перебування на утриманні відповідача матері ОСОБА_10 , то відповідачем долучено лише її пенсійне посвідчення, яке не містить інформації щодо розміру отримуваної пенсії або участі відповідача у фінансовій підтримці останньої. Крім того, позивачка зазначає, що з вересня 2024 року є тимчасово безробітною, та нещодавно погіршився стан її здоров`я, що потребує від неї додаткових витрат на лікування. Тоді як відповідач зовсім відхиляє свій обов`язок в утриманні сина. В додаткових поясненнях від 20.01.2025 року зазначає, що їх спільний син ОСОБА_5 з 01.09.2024 року здобуває освіту зовсім з іншої спеціалізації Виробництво феросплавів та сталі, тоді як диплом в 2024 році він отримав за спеціалізацією - Механічна інженерія спеціальність металургія. З цих підстав просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.85), згідно якого пакет документів вручено йому особисто. У встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав.

Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 08.04.2003 року (а.с.17).

ОСОБА_3 зареєстрований та фактично мешкає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 04.11.2024 року, наданою головою ОСББ «Фортуна-Н» (а.с.30).

Згідно з довідкою № 23 від 13.01.2025 року, ОСОБА_3 є студентом першого курсу Відокремленого структурного підрозділу «Нікопольський фаховий коледж Українського державного університету науки і технологій», за спеціальністю «Виробництво сталі та феросплавів», денної-комерційної форми навчання, термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06. 2028 року (а.с.144).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровського області від 08.04.2024 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на період навчання з 01.10.2022 року по 01.07.2024 року в розмірі частини від доходів ОСОБА_2 . Дане рішення постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2024 року було змінено, та зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача (а.с.24-27).

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим за 23 роки; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Статтею 53 Конституції України закріплено право кожного громадянина на освіту.

У відповідності з приписами ч.ч. 1-3 ст. 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

А тому заперечення відповідача в цій частині не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки ОСОБА_5 має право отримувати освіту в будь-якому навчальному закладі та за будь-якою спеціальністю.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20. А отже, в цій часті заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги. Крім того, обов`язок утримання неповнолітніх дітей дружини відповідача від попередніх шлюбів також покладається і на їх біологічних батьків, тоді як суду не надано доказів щодо неотримання ОСОБА_11 аліментів на утримання її дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як не надано доказів, що мати відповідача ОСОБА_10 отримує мінімальну пенсію та потребує матеріальної допомоги сина, та що така допомога ним дійсно надається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є військовослужбовцем та стабільно отримує грошове забезпечення, усього з січня по серпень 2024 рік ним отримано 836 635,71 грн., що підтверджується довідкою форми ОК-5, сформованої 28.12.2024 року (а.с.95-97). При цьому він має заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів за виконавчим провадженням №14788488, яка станом на 07.11.2024 року складає 184 407,75 грн.

Суд враховує заперечення відповідача щодо долучених позивачкою до позовної заяви квитанцій та видаткових накладних та не може вважати їх належними та допустимими доказами. Але факт того що ОСОБА_5 продовжує навчання підтверджується відповідною довідкою (а.с.144), тому суд вважає, що беззаперечними і такими що не потребують доказування є ті обставини, що навчання дитини потребує додаткових матеріальних витрат, які покладаються на обох батьків в рівній мірі.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина ОСОБА_4 , оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги той факт, що відповідач не надав переконливих доказів, що підтверджують його неспроможність надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, суд вважає, що достатніх та законних підстав для відмови в задоволенні позову немає. Крім того, суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів передбачений вимогами чинного законодавства для забезпечення поліпшення майнового становища дитини, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 182,199,200 СК України, ст.ст. 10-13,76-81,141,258,263,265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, на час навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 11.11.2024 року до досягнення дитиною двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева