Справа №: 148/2488/24
Провадження № 2/148/93/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчука О.О

секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін в м. Тульчин цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовну заяву тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») та відповідачем було укладено два кредитних договори:

- 19.04.2018 року №701, за яким позичальнику видано кредит у сумі 25700,00 грн.;

- 07.12.2021 року №, за яким позичальнику видано кредит у сумі 20000,00 грн.;

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити. Разом з тим, відповідач умови договорів не виконав, а тому станом на 09.09.2024 року має кредитну заборгованість:

- за кредитним договором від 19.04.2018 року №701 44386,69 грн., з яких: 25674,49 грн. заборгованість за кредитом; 18712,20 грн. заборгованість за процентами;

- за кредитним договором від 07.12.2021 року № 27634,71 грн., з яких: 18333,49 грн. заборгованість за кредитом; 3,68 грн. заборгованість за процентами та 9297,54 грн. заборгованість за комісією;

Оскільки у добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути заборгованість в розмірі 72021,40 грн. та витрати на сплату судового збору 2422,40 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, згідно позовних вимог просить розглянути справу за відсутності представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, від її представника ОСОБА_2 надійшов відзив на позов та заява про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ..

Згідно відзиву просить позов задовольнити частково: за кредитним договором від 07.12.2021 року № в сумі 18337,17 грн. з яких: 18333,49 грн. заборгованість за кредитом; 3,68 грн. заборгованість за процентами. В задоволенні стягнення за кредитним договором від 19.04.2018 року №701 відмовити.

Представник відповідача, ОСОБА_3 у судове засідання призначене у режимі ВКЗ за її ж клопотанням не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надала.

Відповідно до ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 07.12.2021 року відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.7 зворот) та того ж дня між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). У даній заяві зазначена сума кредиту 20000,00 грн., розмір процентної ставки 0,01% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %, строк, на який надається кредит 24 місяців, загальна вартість кредиту 34353,95 грн. (а.с.6-7).

Також судом встановлено, що 19.04.2018 року відповідач була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, про що свідчить копія даного паспорту (а.с.8 зворот) та того ж дня між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписавши вказану заяву, відповідач беззастережно підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). У даній заяві зазначена сума кредиту 5000,00 грн., розмір реальної процентної ставки 59,53% річних, строк, на який надається кредит 12 місяців з пролонгацією кожного разу на визначений термін у разі відсутності заперечень.

Із змісту Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договору, слідує, що у ній зазначено умови кредитування (а.с. 9-17).

Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №701 від 19.04.2018 року, 26.05.2023 року збільшено до 25700,00 грн. (а.с. 38).

Позивач свої зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити, що підтверджується виписками про рух коштів та платіжними інструкціями (а.с. 31).

Оскільки відповідач умови договорів не виконав, тому станом на 09.09.2024 року має кредитну заборгованість:

- за кредитним договором від 19.04.2018 року №701 44386,69 грн., з яких: 25674,49 грн. заборгованість за кредитом; 18712,20 грн. заборгованість за процентами;(а.с. 32 зворот-35)

- за кредитним договором від 07.12.2021 року № 27634,71 грн., з яких: 18333,49 грн. заборгованість за кредитом; 3,68 грн. заборгованість за процентами та 9297,54 грн. заборгованість за комісією;(а.с. 31 зворот-32)

На підтвердження розміру заборгованості банком було надано розрахунок заборгованості з погашеннями суми кредиту за кредитними договорами та виписку по рахунку ОСОБА_1 станом на 09.09.2024 року.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2024 року позивачем направлено відповідачу вимогу про необхідність сплати заборгованості за договорами (а.с. 28), але остання заборгованість не сплатила.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за вказаними договорами.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитами, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладених кредитних договорів.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитними договорами, не виконав, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитами, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення комісії в розмірі 9297,54 грн. за кредитним договором від 07.12.2021 року № суд враховує, що Пунктом 5 вказаного договору визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%.

За розрахунками заборгованості, наданими АТ «ПУМБ», щомісячний розмір комісії становив 598 грн, що становить 2,99% від отриманого розміру кредиту (20000,00 грн).

Суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитному договорі від 07 грудня 2021 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №181/384/21 при розгляді справи за аналогічних правовідносин.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № від 07.12 2021 року в розмірі ?18 337,17? грн.?

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2109,68 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 610, 625, 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1050, 1055 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул. Андріївська, 4, м.Київ, 04070 заборгованість за кредитними договорами № 701 від 19.04.2018 року, № від 07.12.2021 року у загальному розмірі 62 723,86? грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення комісії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ідентифікаційний код в , місцезнаходження якого: вул.Андріївська, 4, м.Київ, 04070 судові витрати у виді судового збору у розмірі 2109,68 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дамчук О.О.