П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 761/5017/24

Провадження № 22-ц/824/1953/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Батриним Максимом Віталійовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ТОВ «Грінвіль Сервіс» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути заборгованість за комунальні послуги в загальному розмірі 55 253, 07 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . За період з січня 2022 року по грудень 2023 року позивачем було надано, а відповідачем спожито житлово-комунальні послуги на загальну суму 55 253, 07 грн. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку він у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року позов ТОВ «Грінвіль Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Грінвіль Сервіс» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 55253,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Грінвіль Сервіс» судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів щодо оскарження та підтвердження скасування в судовому порядку рішення загальних зборів ОСББ «Грінвіль Парк Київ», оформленого протоколом № 2 від 24.12.2021 року, в якому було затверджено тариф на послуги з управління в розмірі 33, 83 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

З огляду на викладене, суд вбачає заявлені вимоги обґрунтованими, та не спростованими відповідачем належними та допустими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

25 липня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бтрин М.В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Батриним М.В., на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

21 серпня 2024 року від представника позивача ТОВ «Грінвіль Сервіс» - адвоката Неведомського В.О. на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року справу було призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

08 грудня 2021 року у даному будинку було створено ОСББ «Грінвіль Парк Київ».

На підставі прийнятих на загальних зборах ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ» рішень, між ТОВ «ГРІНВІЛЬ СЕРВІС» та ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ», як колективним споживачем, укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 р № ГС-7, надалі - Договір.

Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 листопада 2024 року у справі 910/17027/23 Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 у справі № 910/17027/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» про визнання недійсними пункту 4.1.6, абзаців 1, 2 пункту 5.1, пункту 7.3 Договору №ГС-7 від 24.12.2021, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс».

Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» задоволено.

Визнано недійсним Договір №ГС-7 від 24.12.2021 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс».

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

У постанові від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 Верховний Суд зауважує, що суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла до висновку, що підставами позову та фактичною підставою позову для звернення до суду був договір між ТОВ «ГРІНВІЛЬ СЕРВІС» та ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ», як колективним споживачем, про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 р № ГС-7.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

У пунктах 60, 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ющенко та інші проти України» (заяви №№ 73990/01, 7364/02, 15185/02 і 11117/05) констатовано: «… право на справедливий судовий розгляд, яке передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції та розтлумачене в контексті принципів верховенства права та юридичної визначеності, містить вимогу непіддання сумніву рішення суду, коли він остаточно вирішив питання (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61)»; за відсутності будь-яких ознак того, що в іншому судовому провадженні мали місце якісь вади, Суд вважає, що нове вирішення тих самих питань може звести нанівець завершене раніше провадження, а це несумісно з принципом юридичної визначеності.

Згідно з правовим висновком, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

В постанові постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, зазначено що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що апеляційний суд не врахував, що у цивільному процесі діє правило, за яким обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина третя статті 61 ЦПК у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року; частина четверта статті 82 ЦПК у редакції від 03 жовтня 2017 року).

Судом встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 листопада 2024 року у справі 910/17027/23 Постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 у справі № 910/17027/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» про визнання недійсними пункту 4.1.6, абзаців 1, 2 пункту 5.1, пункту 7.3 Договору №ГС-7 від 24.12.2021, укладеного між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс».

Прийнято в цій частині нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» задоволено.

Визнано недійсним Договір №ГС-7 від 24.12.2021 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс».

Отже, колегія судів дійшла до висновку, що у зв`язку з тим, що Договір №ГС-7 від 24.12.2021 визнано недійсним, у позивача фактично зникли правові підстави для звернення до суду з позовною заявою до відповідача, оскільки в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, позивач посилався на Договір №ГС-7 від 24.12.2021 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк Київ» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс».

Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що зникли обставини які були правовою підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Інші доводи які наведені в апеляційній скарзі, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, правового значення для вирішення справи не мають.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Під час звернення з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з ТОВ «Грінвіль Сервіс» на користь відповідача ОСОБА_1 в розмірі 3 633,60 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Батриним Максимом Віталійовичем - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, наступного змісту.

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвіль Сервіс» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 3 633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна