Справа № 199/1886/25
УХВАЛА

25.02.2025

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання факту бездіяльності майстра, яка полягає у безпідставній відмові у знятті для повірки газового лічильника, про зобов`язання негайно вибачитися у засобах масової інформації за незаконну бездіяльність майстра, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, яка ухвалою судді від 24.02.2025 р. була залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Так, згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала від 24.02.2025 р. позивачем не виконана; ухвала від 24.02.2025 р. була отримана позивачем та 25.02.2025 р. ним подано суду заяву про помилковість висновків судді Спаї В.В., які наведені в ухвалі від 24.02.2025 р., про наявність пільг щодо сплати судового збору, визначені у ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та з прохання відкриття провадження у цивільній справі.

Отже, позивач при зверненні з позовними вимогами до суду посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018 року.

Згідно змісту позовної заяви, позивачем заявлено декілька позовних вимог, зокрема про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Отже, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Отже, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Отже, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір», про що судом зазначено в ухвалі від 24.02.2025 р., якою позовну заяву залишено без руху.

З вимоги позову про зобов`язання керівництва Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України (ЄДРПОУ 45087207) негайно публічно вибачитись в засобах масової інформації за незаконну бездіяльність майстра ОСОБА_2 яка була вчинена ним 24 грудня 2024 року на об`єкті споживача за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56XM07A2117912W, судовий збір не сплачений.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Отже, беручи до уваги те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали від 24.02.2025 р., суддя, керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 260-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання факту бездіяльності майстра, яка полягає у безпідставній відмові у знятті для повірки газового лічильника, про зобов`язання негайно вибачитися у засобах масової інформації за незаконну бездіяльність майстра, про відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала підписана 25.02.2025 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В.Спаї