Справа № 645/723/25
Провадження № 2-о/645/47/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з вище зазначеною заявою, в якій зазначає, що позбавлена можливості для реалізації права на пенсійне забезпечення, можливості підтвердити страховий стаж в інший спосіб та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме:

- Встановити факт належності диплому № НОМЕР_1 від 25.07.1983, виданого технічним училищем №12 м. Харкова, що дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

-Встановити факт належності трудової книжки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- Встановити факт належності архівної довідки №Ч-40 від 07.01.2025 року, виданої Комунальним підприємством «Міський архів» виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- Встановити факт належності архівної довідки №06-14/492 від 10.12.2024 року, виданої ТОВ «Науково-виробничим сервісним центром «Харківський народний архів», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- Встановити факт належності довідки про укладення шлюбу №592 від 27.07.2010 року, виданої Керівником органу запису актів цивільного стану адміністрації Шебекінського району, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В обґрунтування мети звернення до суду з заявою зазначає, встановлення юридичного факту їй необхідне для подальшого звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з метою вирішення питання про зарахування до страхового стажу: період навчання з 01.09.1982 по 23.07.1983 року, згідно диплому, періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_4 , періоди роботи згідно довідок №06-14/492 від 10.12.2024 та №Ч-40 від 07.01.2025 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Згідно з частиною 1статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 293 ЦПК України передбачено перелік справ, що підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження, серед яких є також така категорія справ, як встановлення факту, що має юридичне значення.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту належності зазначених документів, їй необхідно для призначення пенсії за віком. У січні 2025 року заявник зверталась до ГУ ПФ України в Чернівецькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком. Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком від 21.01.2025 року, заявнику було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідий страховий стаж, при цьому в рішенні ПФУ надав оцінку наданим заявником документам та не врахував їх у стаж роботи. Тобто по суті заява про встановлення факту правоустановлюючих документів зводиться до незгоди із зазначенним рішенням УПФУ про відмову у призначенні пенсії. Рішенням заявнику було роз`яснено право на оскарження рішення до суду в порядку визначеному Кодексом про адміністративне судочинство України.

Органи ПФУ фактично не визнали право заявника на отримання пенсії за віком та відмовилися підтвердити відповідний стаж роботи заявника.

Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, ОСОБА_1 її в установленому законом порядку не оскаржила, а звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правоустановлюючого документа.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18).

Крім того, звертаючись з даною заявою до суду ОСОБА_1 , між іншого, просить в порядку окремого провадження встановити факт належності довідки про укладення шлюбу №592 від 27.07.2010 року, виданої Керівником органу запису актів цивільного стану адміністрації Шебекінського району, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.186, 258,259,260,268,294 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті окремого провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що вона має право звернутися до Харківського окружного адміністративного суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення та подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя І.В.Ульяніч