Справа № 128/2306/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом.

У позовній заяві викладено наступну позицію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке вона заповіла позивачу, а саме: квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,2519 га по АДРЕСА_3 . З метою прийняття спадщини, позивач звернувся до нотаріальної контори, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що у свідоцтві про народження спадкодавця вказано « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про її смерть вказано « ОСОБА_2 », що не дає змогу встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. В 1997 році сестра змінила своє ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » про що свідчить актовий запис №19 у свідоцтві про зміну прізвища, імені по батькові, виданого Відділом РАГС Ленінського райвиконкому м. Вінниці від 12.02.1997. Однак, після зміни імені в 2002 році сестра отримала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 . Саме тому всі документи, в тому числі й правовстановлюючі видавалися його сестрі на ім`я, що було вказане у паспорті громадянина України. Оскільки у ОСОБА_2 , окрім нього, не було більше нікого з рідних, то перед смертю її доглядом займався саме він. У зв`язку із даними розбіжностями в документах, він не може оформити свої спадкові права після смерті сестри, а тому вимушений звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.

Окрім того, під час збору документів для оформлення спадщини виявилося, що оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі він не може через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 . Житловий будинок належав на праві власності їх батькові ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки будинок перебував у аварійному стані, сестра ОСОБА_2 звернулася до Лаврівської сільської ради про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку. Рішенням №78.1 від 27.08.1996 виконком Лаврівської сільської ради надав дозвіл ОСОБА_2 на будівництво нового житлового будинку. 13.12.1996 рішенням 8 сесії 22 скликання ради народних депутатів Лаврівської сільської ради ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2519 га. З того часу вони із сестрою почали будівництво житлового будинку «В». В 1999 році ОСОБА_2 оформила право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 на житловий будинок «А», житловою площею 14,9 кв.м, прибудови «а», погріб «Б», що по АДРЕСА_3 . 11.06.2002 ОСОБА_2 отримала Державний акт на право приватної власності на землю IV-ВН №012493. В подальшому, за життя сестри ними було викопано криницю, збудовано погріб «п/В», вбиральню «Г», поставлено огорожу з сітки та ворота і хвіртку. Однак, у встановленому законом порядку ОСОБА_2 вказаний житловий будинок незавершений будівництвом в експлуатацію не здала, правовстановлюючий документ не отримала. Відповідно до технічного паспорт на житловий будинок, що виготовлений 11.09.2020, відсоток готовності спірного будинку становить 69 відсотків. Згідно схеми розташування будівель та споруд на земельній ділянці, окрім незавершеного будівництвом житлового будинку «В», ще й інші споруди: житловий будинок «А», погріб «п/Б», сарай «а», погріб «Б», вбиральня «Г», ворота №1, хвіртка №2, огорожа №3, криниця №4, криниця №5. Таким чином після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли належні спадкодавцю права на недобудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_3 . Отже, оскільки він є спадкоємцем за заповітом після смерті сестри, інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає, але житловий будинок з господарськими спорудами за життя спадкодавцем не було введено в експлуатацію, то до нього перейшли усі права та обов`язки спадкодавця. В позасудовому порядку захистити свої спадкові права він не має можливості, тому звернувся до суду із даним позовом.

На підставі вищевикладеного просить: встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідною сестрою; визнати за ним право забудовника житлового будинку літ. «В» з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11.06.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 31).

Ухвалою суду від 30.07.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 37).

Ухвалою суду від 03.12.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 56).

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Несса О.О. не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути у їх відсутність за наявними у справі документами, позовні вимоги задовольнити (а.с. 58).

Представник відповідача Стрижавської селищної ради в судове засідання також не з`явився, від представника відповідача Форостяної О.М. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 40).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення учасників справи не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у їх відсутність.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Медвідка Вінницького району Вінницької області (а.с. 46, 46-зворот).

Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 від 12.02.1997, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Медвідка Вінницького району Вінницької області, змінила ім`я на « ОСОБА_5 » (а.с. 11).

З копій повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 27.02.1997 та серії НОМЕР_4 від 26.03.1997, вбачається, що батьками ОСОБА_3 вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 12).

З копії паспорта громадянина України виданого 06.02.2002 серії НОМЕР_5 вбачається, що його видано на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Медвідка Вінницького району Вінницької області (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Медвідка Вінницького району Вінницької області (а.с. 8).

06 січня 2000 року ОСОБА_2 склала нотаріально посвідчений заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму братові ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до копії заповіту про право на спадщину за законом від 26.02.1990 ОСОБА_2 отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_6 цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_3 (а.с. 15).

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 01.03.1990 отримала в КО «ВООБТІ» реєстраційне свідоцтво на домоволодіння по АДРЕСА_3 (а.с. 16).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №78.1 від 27.08.1996 ОСОБА_2 надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку в АДРЕСА_3 , оскільки старий будинок перебуває в аварійному стані (а.с. 17).

Згідно копії висновку Управління архітектури та містобудування Вінницького району №613 від 20.12.1999 наявні обмеження на використання земельної ділянки площею 0,24 га ОСОБА_2 та сервітути відсутні (а.с. 18).

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , що виготовлений станом на 11.09.2020, до складу домоволодіння входять: житловий будинок «А» 1965 року побудови; житловий будинок «В» незавершений будівництвом готовністю 69%, початок 1996 рік; погріб «п/В» 2005 року побудови; сарай «а» 1965 року побудови; погріб «Б» 1930 року побудови; убиральня «Г» 2003 року побудови; ворота №1 2006 року побудови; хвіртка №2 2006 року побудови; огорожа №3 2006 року побудови; криниця №4 2012 року побудови; криниця №5 2002 року побудови. (а.с. 19-21). У примітці Експлікації до схеми розташування будівель та споруд зазначено: «На будівництво житлового будинку незавершеного будівництвом готовністю 69% літ. «В», документи які підтверджують право на виконання будівельних робіт не надані (а.с. 19-зворот).

Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВН №012493 від 11.06.2002 ОСОБА_2 на підставі рішення 8 сесії 22 скликання Лаврівської сільської ради від 13.12.1996 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2519 га на території с. Медвідка Вінницького району Вінницької області, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 22).

Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 22.11.2021 ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВН №012493 від 11.06.2002 належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0244, площею 0,2519 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 23-25).

Згідно копії атку обстеження фактичного проживання від 16.05.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не зареєстрований, але проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 27).

Відповідно до копії спадкової справи №103/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 75-86) ОСОБА_1 13.02.2020 подав до Першої Вінницької державної нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказав, що він приймає спадщину після смерті ОСОБА_2 .. Окрім того, в матеріалах спадкової справи міститься заповіт ОСОБА_2 від 06.01.2000, яким остання все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своєму братові ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої Вінницької державної нотаріальної контори №30/02-31 від 11.01.2022 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки існує розбіжність в імені спадкодавця, що зазначено в свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть, тобто, неможливо встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті сестри спадкоємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 14).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.1990 належить житловий будинок по АДРЕСА_3 . Право власності на вказане нерухоме майно ОСОБА_8 було зареєстровано в КП «ВООБТІ» 01.03.1990 та отримано відповідне реєстраційне посвідчення. Також спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю серії IV №012493 належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0244, площею 0,2519, що розташована в АДРЕСА_3 , цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна ділянка). Також рішенням виконавчого комітету Лаврівської сільської ради №78.1 від 27.08.1996 ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, так як старий знаходиться в аварійному стані. Спадкодавцем ОСОБА_2 здійснювалося будівництво нового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , проте будівництво не завершено, його готовність становить 69%. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_2 шляхом подачі у визначений законом строк письмової заяви про прийняття спадщини до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 відсутні. Однак через те, що позивач не може документально підтвердити факт родинних відносин зі своєю сестрою спадкодавцем ОСОБА_2 , він позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті сестри, про що нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивач позбавлений можливості, його право на спадщину порушене та підлягає захисту.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини другої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Забудовник (замовник) це особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення, реконструкції) об`єкта містобудування.

Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою

Таким чином, для спадкування прав забудовника спадкодавець за життя повинен набути у встановленому законодавством порядку право на забудову земельної ділянки та отримати документи дозвільного характеру для проєктування будівництва й виконання будівельних робіт.

Обґрунтовуючи позови, ОСОБА_1 посилався на те, що будівництво спірного будинку здійснювалось його сестрою відповідно до дозволу на будівництво житлового будинку, наданого рішення виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №78.1 від 27.08.1996 (а.с. 17).

Згідно з пунктами 1.1, 2.1 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Мінбудархітектури України від 10 серпня 1993 року N 136 (який був чинним до січня 2001 року) дозвіл на будівництво є юридичним документом, що посвідчує право забудовника та генпідрядчика на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж видачу ордерів на земляні роботи. Для реєстрації об`єкта та одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до органу, зокрема, документ, що посвідчує право забудовника (замовника) на користування (власність земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт (будова); рішення відповідної ради народних депутатів про погодження будівництва або державного виконавчого органу в разі делегування йому радою своїх повноважень в цьому питанні; затверджену в установленому порядку проектно кошторисну документацію та висновок відповідного місцевого органу у справах містобудування і архітектури про узгодження проектної документації відповідного будівництва.

Згідно зі статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проєктної документації або порушення будівельних норм і правил призводить до визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають ні особи, які здійснили це будівництво, ні їхні спадкоємці. Таке майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачемем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що будівництво житлового будинку літ. «В» та господарських будівель, що розташовані по АДРЕСА_3 , здійснювалось спадкодавцем за життя відповідно до положень чинного законодавства.

В даному випадку спадкодавцем ОСОБА_2 було отримано лише рішення органу місцевого самоврядування, яким надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, та право власності на земельну ділянку. Однак, дозвіл на будівництво, затверджену в установленому порядку проектно кошторисну документацію та висновок відповідного місцевого органу у справах містобудування і архітектури про узгодження проектної документації відповідного будівництва ОСОБА_2 не отримувала, внаслідок чого суд доходить висновку, що спірне нерухоме майно є самочинним. Доказів протележному позивачем суду надано не було.

Вказані обставини підтверджують відсутність підстав для визнання за позивачем у порядку спадкування прав забудовника щодо збудованого будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , оскільки дане нерухоме майно є самочинно збудованим.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.05.2022 (справа №372/4235/19), від 23.02.20222 (справа №521/13075/18), від 04.12.2022 (справа №205/3377/21), від 28.04.2022 (справа №359/9695/17).

З огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 в частині його позовних вимог про визнання за ним права забудовника житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_3 , задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин другої, третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Тобто, якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника входять до складу спадщини на підставі статті 1216 ЦК України. Самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об`єктом права власності, тому таке майно не входить до складу спадщини.

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статей 376, 1218 ЦК України, за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується з частинами третьою і п`ятою статті 376 ЦК України і нормами про спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК України).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини третьої і п`ятої статті 376 ЦК України) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин третьої і п`ятої статті 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України.

Проте, такої вимоги позивачем до суду не пред`явлено.

Щодо вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже суд вважає, що позов в частині позовних вимог про встанлвлення факту родинних відносин належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при встановленні факту родинних відносин і між позивачем ОСОБА_1 та його сестрою ОСОБА_2 ..

Сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом судовий збір слід залишити за ним, відповідного висловленої у позовній заяві позиції (а.с. 5).

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 182, 331, 376, 1216-1218 ЦК України, керуючись, ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканець АДРЕСА_3 ;

Відповідач Стрижавська селищна рада, адреса: с-ще Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 7, .

Суддя Л.П. Шевчук