Справа № 639/1102/25
Провадження № 2-з/639/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/1102/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича до відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, згідно якої просила суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 71 109,80 грн., моральну шкоду у розмірі 145 000,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 , як потерпілій у кримінальному провадженні № за №0000790 від 08.07.2024 від злочинних дій ОСОБА_2 , у вчиненні якого останнього було визнано винним спричинено матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_2 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_1 , яка згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 є власницею автомобіля автомобіля Infmiti Q50, білого кольору, 2016р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , розрахунок якої складений, відповідно рахунку № від 24.07.2024 ТОВ «Альфа Скайлайн» на загальну суму (разом з ПДВ) 71 109,80 гривень. Крім того, 07.07.2024 внаслідок вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_3 зазнала фізичної шкоди здоров`ю та моральних душевних страждань, що полягали в наступних проявах: ОСОБА_1 скаржилась на головний біль, запаморочення з потемнінням перед очима, втрату свідомості ортосатичного характеру, швидку виснаженість, почуття тривоги і страху, безсоння, має високий рівень стресу, замкнутість, виснаженість, в структурі неврозу виражені обессивно-фобічні порушення, вегетативні порушення, тривога, легка депресія. Зазначений негативний немайновий наслідок, вчиненого злочинного діяння ОСОБА_2 , причинив явний вплив на ОСОБА_1 її працездатність, відпочинок, спілкування з людьми, остання стала більш замкнутою у спілкуванні з оточуючими. Також у позивача спостерігається досі тривога на рівні хвороби та високий рівень стресу, після пережитої черепно-мозкової травми.Тобто, у ОСОБА_1 на підставі вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, наявні не лише розлади здоров`я у фізичному прояві, а і у душевному. З урахуванням всіх наведених вище підстав, позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 145 000, 00 гривень.

Отже, невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Системний аналіз положень статей 149 та 150 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено заходи забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Предметом даного спору є: відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 71 109,80 грн та моральної шкоди у розмірі 145 000,00 грн., завданої внаслідок вчинення злочину відповідачем.

Загальна ціна позову складає 216 109,80 грн.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 у справі №646/14155/24 визнано винним ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені

кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 850,00 гривень.

Із змісту зазначеного Вироку вбачається, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, що полягав в умисному посяганні на здоров`я потерпілої ОСОБА_1 і заподіянні останній фізичної шкоди.

Як зазначає представник позивача, оскільки позивач позбавлений можливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 216 109,80 гривень, у випадку задоволення позовних вимог, позивач вважає, що доцільно накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення, а саме на автомобіль Hyundai sonata 2010 р.в., об`єм двигуна 1999 см.куб. має бути накладений арешт в межах суми позовних вимог, а саме 216 109,8 гривень.

Так, відповідно відповіді РСЦ ГСЦ (МВС) в Харківській, Полтавській та Сумській областях №31/32 від 13.01.2025 вбачається, що ОСОБА_2 від 27.06.2024 є власником автомобіля Hyundai sonata 2010 р.в., об`єм двигуна 1999 см.куб.

Відповідно витягу сформованого з реєстру транспортних засобів, автомобіль, який належить ОСОБА_2 , марки Hyundai sonata 2010 р.в., об`єм двигуна 1999 см.куб. має державний номерний знак НОМЕР_3 та номер кузову НОМЕР_4 .

Як зазначає представник позивача, незастосування заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до суттєвого порушення прав та законних інтересів позивача щодо її вимог про відшкодування шкоди.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дійсно зважаючи на предмет позовних вимог, які заявлені позивачем, тому існує ризик того, що з метою уникнення виконання рішення суду відповідач, можливо, буде діяти недобросовісно та відчужить належний йому автомобіль, а отже, невжиття заходів забезпечення позову щодо вказаного автомобіля призведе до порушення прав позивача у разі задоволення позову та виключить можливість ефективного виконання судового рішення..

При цьому суд виходить із того, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову встановлювати обставини, які мають значення для справи. Задоволення заяв про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті, і не порушує прав особи щодо користування та володіння належним їй майном, а лише обмежує у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

Одночасно, суд вважає за необхідне визначити вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно, який по своїй правовій природі передбає заборону вчинення будь-яких дій по відчуженню нерухомого майна чи перереєстрації права власності на нього, та не потребує застосування додаткових заборон щодо вчинення певних дій

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/1102/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочинупідлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/1102/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_2 , марки Hyundai sonata 2010 р.в., об`єм двигуна 1999 см.куб. державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 27.02.2025

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Труханович