У Х В А Л А

28 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 757/31644/21-ц

Провадження: № 22-ц/824/633/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Київського апеляційного суду Невідомій Т. О., Верланову С. М. та Нежурі В. А.,

у с т а н о в и в:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, про стягнення суми пені і відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року, визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Невідома Т. О., судді: Верланов С. М., Нежура В. А.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про відвід суддям Київського апеляційного суду у цивільній справі № 757/31644/21-ц Невідомій Т. О., Верланову С. М. та Нежурі В. А.

Заява обґрунтована тим, що станом на 26 лютого 2025 року у справі № 757/31644/21-ц суддями Київського апеляційного суду Невідомою Т. О., Верлановим С. М. та Нежурою В. А. протиправно, в порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не ухвалене жодного із судових рішень, передбачених чинним процесуальним законодавством, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, про стягнення суми пені і відшкодування матеріальної шкоди. Вказує, що тривалий розгляд апеляційної скарги порушує його право на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Вирішуючи порушене заявником питання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

За правилом ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді виявляють особисту упередженість щодо будь-якого учасника цього спору. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна підтвердити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді.

Суд вважає, що відсутні фактичні дані, які можуть ставити під сумнів у цій справі об`єктивність та неупередженість суддів Київського апеляційного суду Невідомої Т. О., Верланова С. М. та Нежури В. А.

При цьому суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Доводи ОСОБА_1 , які викладені у заяві, не свідчать про існування об`єктивних обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів Київського апеляційного суду Невідомої Т. О., Верланова С. М. та Нежури В. А., під час апеляційного перегляду рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року, а тому, відповідно до статті 36 ЦПК України, не є підставою для відводу судді.

Окрім того колегія суддів вважає, що заява не містить обґрунтованих підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, для її задоволення, оскільки незгода заявника із процесуальними рішеннями колегії суду, вчинення або не вчинення процесуальної дії судом не свідчить про його упередженість.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого відводу, питання про відвід колегії суддів, відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36-37, 39-40, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Справу передати до канцелярії суду для автоматизованого визначення судді у відповідності до ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура