ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2025 року

м. Харків

Справа № 645/2989/24

провадження № 22-ц/818/1199/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Яцини В.Б., Маміної О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року, постановлене суддею Федоровою О.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1149-7542 від 02.02.2023 року в розмірі 75000,00 грн., з яких 15000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом та 60000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

Позовна заява мотивована тим, що 02.02.2023 року, сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1149-7542, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 300 календарних днів. Також сторонами передбачено нарахування процентів за користування кредитом, зокрема стандартна процентна ставка становить 3% за кожний день користування кредитом, а у базовий період користування коштами 18 днів, зі зниженою процентною ставкою 2,50% за кожний день користування кредитом, після закінчення першого базового періоду. У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак не виконав свої обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 03.04.2024 року заборгованість за договором становить 75000,00 грн. з яких: 15000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 60000,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на свою користь.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" заборгованість за Кредитним договором №1149-7542 від 02.02.2023 року в розмірі 75000,00 грн., з яких 15000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом та 60000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., а саме по 8793,89 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками, стягнувши з відповідача 6750 грн відсотків за користування кредитними коштами. Перерозподілити судові витрати.

Зазначає, що визначаючи предмет Договору відкриття кредитної лінії №1149-7542, пунктом 2.3 Сторони обумовили сукупну вартість кредиту лише в розмірі 21 750,00 гривень, яка включає 15 000,00 гривень суми кредиту та 6750,00 гривень процентів (%) за користування кредитними коштами. Вказує, що термін повернення кредитних коштів (заявлений строк користування кредитом) складав 18 календарних днів - до «19» лютого 2023 року включно останній календарний день першого Базового періоду (стр.1 нього Договору). Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від «28» березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тому суд першої інстанції не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Також, цей вказаний Кредитний договір містив умови, що строк кредитування складає 300 днів до «28» листопада 2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. Зазначає, що в частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.8 цього Договору), при цьому, вказано, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 150 000,00 гривень і включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом в розмірі 135 000,00 гривень (п.4.10 цього Договору). За змістом Кредитного договору визначаються фактично три строки, в межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів, тому в даному випадку спірні умови слід трактувати на користь споживача та виходити зі строку кредитування 18 днів та відповідної ціни кредиту у розмірі 6750,00 гривень, які первинно узгоджувались учасниками. Відтак доводи позовної заяви та оскаржуваного рішення Суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом є частково обґрунтованими лише у сумі 6750,00 гри., а рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову саме у сумі 6750,00 гривень, а не у сумі 60 000,00 грн. стягнення відсотків за користування кредитом. По - друге, оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., а саме по 8793,89 грн. з кожного. Взагалі не зрозуміло з кого це «з кожного» та звідки отримана ця сума стягнення витрат у такому розмірі, в той час, коли Позивачем при поданні позову сплачено лише 2422,40 грн. судового збору. Таким чином, Судом першої інстанції допущено порушення процесуального законодавства України щодо розподілу судового збору - ст.141 ЦПК України, тим самим покладено значно більший тягар з оплати витрат на сплаті судового збору на користь Позивача. З листа АТ КБ «ПриватБанк» для ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» встановлено, що Товариством було здійснено успішний переказ коштів, та зазначене підтверджується і витягом з реєстру банків. Отримання зазначених коштів не оспорюється Відповідачем. Однак, Позивач просить також стягнути з Відповідача 60 000,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Представник Відповідача, вважає, що положення п.4.6 укладеного сторонами спірного Договору щодо встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 3,00% в день(стандартна процентна ставка) та 2,5% в день (знижена процентна ставка) від суми несвоєчасно виконаних зобов`язань за кожен день прострочки, що становить реальну річну процентну ставку 1139965%, є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, а тому вимоги щодо нарахування відсотків не підлягають задоволенню. Крім цього, у цьому договорі, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови договору та тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи цей договір про відкриття кредитної лінії, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та грошових коштів за порушення грошового зобов`язання та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Товариством до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 75000,00 грн., з яких 15000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом та 60000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що що 02.02.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1149-7542, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А5893, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити нараховані відсотки відповідно до умов кредитного договору.

Для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування (більш детально див. пункт 5.3 Договору) згідно наступного розрахунку: останній календарний день першого базового періоду - 19 лютого 2023 року, сума кредиту - 15000 грн, нараховані проценти за користування кредитом (пункт 5.3.3 договору) - 6750 грн, разом до сплати - 21750 грн.

Відповідно до пункту 4.6 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за стандартною процентною ставкою, яка становить 3% за кожен день користування кредитом (застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою).

Згідно п. 10.1 договору, за умови дотримання вимог, передбачених пунктом 10.2, 10.3 цього договору, позичальник користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за наступними ставками: промо-ставка (вид акційної ставки) становить -% за кожен день користування кредитом протягом перших - (-) календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Якщо в цьому абзаці п. 10.1 договру вказано певний розмір промо-ставки, зазначене означає, що позичальнику протягом вказаної у цьому абзаці кількості календарних днів першого базового періоду надана можливість сплати процентів за користування кредитом за промо-ставкою. Якщо в цьому абзаці п. 10.1 договору замість розмірупромо-ставки вказано «-» (зазначено рисочку), зазначене означає, що можливість сплати процентів за користування кредитом за промо-ставкою цим договором не передбачена (не була надана позичальнику). Якщо позичальнику протягом певного періоду була надана можливість сплати процентів за користування кредитом за промо-ставкою, з наступного дня після завершення вказаного періоду проценти за користування кредитом нараховуються позичальнику до сплати за пільговою процентною ставкою (якщо позичальник згідно п. 10.1 та 10.2 цього договору має можливість сплати процентів за користування кредитом за пільговою процентною ставкою), та/або за зниженою процентною ставкою (якщо позичальник згідно п. 10.1 та. 10.3 цього договору має можливість сплати процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою).

Пільгова процентна ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Якщо вказаний в цьому абзаці пункту 10.1 договору розмір пільгової процентної ставки дорівнює 0,01% зазначене означає, що позичальнику протягом першого Базового періоду надана можливість сплати процентів за користування кредитом за пільговою процентною ставкою. Якщо при цьому позичальнику також надано право протягом певного періоду сплачувати проценти за користування кредитом за промо-ставкою, зазначене означає, що проценти за користування кредитом за пільговою процентною ставкою нараховуються позичальнику з наступного дня після завершення періоду сплати процентів за промо-ставкою. Якщо вказаний в цьому абзаці п. 10.1 договору розмір пільгової процентної ставки дорівнює 2,50%, зазначене означає, що можливість сплати процентів за користування кредитом за пільговою процентною ставкою цим договором не передбачена (не була надана позичальнику).

Знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Якщо вказаний в цьому абзаці п.10.1 договору розмір зниженої процентної ставки дорівнює 0,01%, зазначене означає, що розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру пільгової процентної ставки, тобто можливість сплати процентів за пільговою процентною ставкою фактично надається впродовж усього строку кредитування.

Згідно з пунктом 4.9 договору реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 756335%.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 150000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 135000 грн (пункт 4.10 договору).

Пунктом 6.5 передбачено, що якщо позичальник несвоєчасно виконує зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом або зобов`язання щодо повернення кредиту, кредитодавець має право ініціювати договірне списання грошових коштів з банківського рахунку, пов`язаного з електронним платіжним засобом, реквізити якого були надані позичальником при укладенні даного договору, у розмірі, що не перевищує фактичної суми заборгованості позичальника перед кредитором за даним договором. Списання грошових коштів здійснюється відповідно до порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у вигляді графіка платежів із визначеною кількістю платежів, їх розміром та періодичністю сплати, що вказаний у даному договорі (додаток 3). У разі здійснення договірного списання грошових коштів з банківського рахунку, пов`язаного з електронним платіжним засобом, реквізити якого були надані позичальником при укладенні даного договору, кредитодавець повідомляє позичальника про факт такого списання у спосіб надсилання повідомлень позичальнику за цим договором, який узгоджений сторонами у цьому договорі.

Пунктами 8.2 та 8.3 договору визначено, що у разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.

У разі не здійснення сплати процентів за користування кредитом у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань позичальником на підставі цього пункту договору, не може перевищувати половини кредиту (50% суми кредиту), одержаного позичальником за цим договором.

Згідно п. 8.4 договору позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця процентів від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення в силу положень статті 625 ЦК України, неустойку, штраф, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання за даним договором, які виникли у зв`язку з порушенням виконання зобов`язання за цим договором під час дії карантину, введеногоПостановою КабінетуМіністрів України«Про запобіганняпоширенню натериторії Українигострої респіраторноїхвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2»від 11березня 2020року №211 (із наступними змінами і доповненнями) та/або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину). Крім того, у період дії в Україні воєнного стан, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Підписанням даного договору, ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

02.02.2023 року позивач здійснив видачу кредитних коштів у розмірі 15 000 грн відповідачу на відповідний картковий рахунок за допомогою системи LiqPAY.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» посилалося, що через неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 допустив заборгованість, тому позивач просив, стягнути з останнього на їх користь прострочену заборгованість за кредитом 15000,00 грн та прострочену заборгованість за нарахованими процентами 60000,00 грн, а всього 75000,00 грн.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Так, з матеріалів справ вбачається, що Договір про відкриття кредитної лінії №1149-7542 від 02 лютого 2023 року містить електронний підпис відповідача із одноразовим ідентифікатором А5893, який надано позичальнику для підписання договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.

Крім цього, у вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості з відповідача.

Стосовно доводів відповідача щодо незгоди із сумою стягнутих відсотків за користування кредитом 60 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).

Згідно частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

В частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.

Пунктом 4.8 кредитного договору сторонами погоджено, що строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно пункту 4.4 кредитного договору заявлений строк користування кредитом складає 18 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

Таким чином строк, зазначений у пункті 4.4 кредитного договору, не є тотожним строку зазначеного в пункті 4.8 договору, а є складовою загального строку кредитування, визначеного у зазначеному пункті 4.8, протягом якого позичальник може користуватися за кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

При цьому в пункті 4.4 договору визначено позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у пункті 4.8 цього договору, сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку.

Зазначене вище свідчить, що загальний строк кредитування визначений сторонами у пункті 4.8 кредитного договору та становить 300 календарних днів.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, згідно яких позичальника було повідомлено, зокрема, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким відповідач ознайомився та без будь-яких заперечень підписав в електронному вигляді.

Колегія суддів здійснюючи аналіз представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором на загальну суму 75 000 грн вважає його таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору та строку дії договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про несправедливість умов кредитного договору, суд вважає, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про споживче кредитування" відповідач мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Вказане право відповідача на відмову від договору також дублюється у пункті 6.9 кредитного договору, проте відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликав, не звертався до позивача за додатковим роз`ясненням положень договору.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України.

Стосовно доводів відповідача щодо невірного зазначення у рішенні суду першої інстанції про стягнення судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви банком було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн., що підтверджується квитанцією № 37433 від 20.05.2024 року.

Оскільки позовну заяву було задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн., як правильно зазначив суд першої інстанції.

Між тим, при написанні судового рішення судом першої інстанції помилково було зазначено у резолютивній частині рішення «а саме по 8793,89 грн. з кожного», тому в цій частині рішення суду підлягає зміні, а саме виключенню з резолютивної частини рішення суду першої інстанції: "а саме по 8793,89 грн з кожного."

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року змінити, виключити з резолютивної частини рішення суду: "а саме по 8793, 89 грн. з кожного".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді В.Б. Яцина

О.В. Маміна