РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретаря судового засідання Коваль В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 14.08.2024 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом, за вимогами якого просила ухвалити рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на її користь на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позовній заяві позивачем викладена наступна позиція. 04.01.2023 року вона з відповідачем у справі ОСОБА_2 зареєструвала шлюб та за час спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. За станом здоров`я діти та боржник здорові. З січня 2024 року вона разом з відповідачем не проживають та не підтримують сімейних відносин. Відповідач матеріально не утримує її як жінку, яка доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку, а їй одній матеріально важко, так як вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки ніде не працює, бо доглядає синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вона повинна купувати для себе та дітей продукти харчування та гігієни, підгузки для дітей та дитячу суміш, одяг, сплачувати за комунальні послуги та інше. Відповідач працездатний та фізично здоровий, тому вважає, що у відповідача є можливість утримувати її як дружину, яка доглядає дітей до досягнення ними трирічного віку. Зауважила, що так як відповідач в добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на її утримання, вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку (а.с.1).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 21.08.2024 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12) 30.08.2024 року позивач ОСОБА_1 особисто отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, заздалегідь у прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Надалі клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не подавала.

Відповідачу ОСОБА_2 за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.9) одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. На адресу суду повернувся конверт з надісланими документами із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", що у відповідності до вимог ч.7,8 ст.128 ЦПК України визначає його повідомлення належним чином про розгляд даної справи судом. Будь-яких клопотань або відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Відтак суд згідно положень ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 04.01.2023 року зареєстрували шлюб.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.5,6) встановлено, що сторони є батьками двох непонолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки Квартального клмітету "Калинка" від 08.08.2024 року №7 (а.с.7) позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та за вказаною адресою разом з нею проживають та зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться на утриманні матері.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються.

Згідно ч.1,2 ст.80, ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти одному з подружжя присуджуються, зокрема, у частці від заробітку другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вимогами ст.128 КЗпП України застережено, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Аналогічні положення містяться також за змістом ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", якими застережено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку відповідача щодо надання утримання матері їх спільних дітей до досягнення ними трирічного віку, тобто позивачу ОСОБА_1 , що власне не заперечено відповідачем.

Разом з тим, суд визнає необґрунтованими доводи позивача стосовно можливості сплати відповідачем аліментів на утримання позивача, оскільки позивачем не обґрунтований та особисто не підтверджений жодними доказами певний розмір доходу відповідача. При цьому саме лише твердження позивача про те, що відповідач є працездатним та фізично здоровим, вочевидь не становлять належного доведення позивачем достатності заробітку (доходу) відповідача, лише за умов чого законом передбачено можливість стягнення аліментів на утримання дружини лише при наявності можливості чоловіка надавати відповідну матеріальну допомогу.

При цьому, в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд не наділений законними повноваженнями витребування доказів з власної ініціативи.

Окрім того, судом враховується, що позивачем не повідомлено про незадовільний стан здоров`я, ані її самої, ані дітей, а також не доведено неможливість отримання позивачем будь-якого утримання від своїх батьків, обставини чого передбачені законом до врахування при присудженні саме аліментів на утримання дружини.

Також, з урахуванням обставин щодо присудження згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.12.2018 року в справі №130/2416/18 та судового наказу Жмеринського міськрайонного суду від 21.08.2024 року в справі №130/2413/24, які набули законної сили та відомості про які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання на утримання двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини від його доходу та аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника визначають наразі його загальний обов`язок із сплати аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей у сумарному обчисленні в розмірі, який вже перевищує встановлене законом обмеження допустимого відрахування із заробітку платника на сплату аліментів не більше 50 відсотків заробітної плати, у тому числі за кількома виконавчими документами.

Тому додаткове присудження в межах заявлених позовних вимог аліментів у будь-якій частці від доходу відповідача на утримання позивача становитиме заздалегідь неприпустиме перевищення вказаного обмеження їх відрахування із заробітку (доходу) відповідача.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 жодним належним та допустимим доказом не підтверджено здійснення відповідачем ОСОБА_2 витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких останнім не доведено джерело походження коштів для їх оплати, лише за умов чого приписами ч.3 ст.182 СК України визначено відсутність підстав врахування обмеження розміром заробітку (доходу) платника аліментів у спірних правовідносинах, а за їх предметом суд не наділений правом збирати докази з власної ініціативи.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище та з огляду на те, що обов`язок батьків надання утримання неповнолітнім дітям є безумовним у співставленні з оспорюваним наданням батьком утримання матері дитини до досягнення нею трирічного віку, суд доходить висновку про недоведеність у даному конкретному випадку саме можливості надання відповідачем також матеріальної допомоги позивачу у будь-якому розмірі, як встановленої законом обов`язкової умови виникнення права на отримання оспорюваних аліментів, а тому заявлені позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення повністю.

Судовий збір, від сплати якого при подачі даного позову звільнено позивача, підлягають віднесенню на рахунок держави.

Відповідачем не повідомлено про понесені ним інші судові витрати, а тому підстав щодо їх розподілу немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст. 80, 84, 180-183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку відмовити.

Судові витрати із сплати судового збору віднести нарахунок держави.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.