Справа № 212/1776/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/1776/25 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Бабич І. А., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Артемівськ Донецької області, та зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак є внутрішньо переміщеною особою та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Додавала, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому батько позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Костянтинівка Донецької області. При цьому ОСОБА_2 до дня своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 першої черги за законом є позивачка, ОСОБА_1 , оскільки інших дітей спадкодавець не мав та в зареєстрованому шлюбі на день смерті не перебував, бо шлюб між батьками позивачки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було розірвано 27.07.2009 року. Позивачка у встановлений строк з часу відкриття спадщини подала у Першу бахмутську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом заведено спадкову справу № 253/2021 від 12.04.2021 року. Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 складається із частки у справі спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_2 , самій ОСОБА_1 та її матері, ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності за свідоцтвом про право власності на житло від 07.07.1994 року (загальна площа 43,5 кв. м, житлова площа 27 кв. м.). Право власності на квартиру було зареєстроване в Артемівському БТІ 09.07.1994 року у реєстровій книзі № 29, запис № 6033. З метою оформлення спадщини позивачка, в інтересах якої діяла за довіреністю мати, ОСОБА_3 , 17.09.2024 року подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу за місцем свого фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в листі від 18.09.2024 року, оскільки нотаріусом встановлено, що 12.04.2021 року Першою бахмутською державною нотаріальною конторою Донецької області було вже заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 253/2021 (№ 67490674 в Спадковому реєстрі). Оскільки спадкова справа не була закінчена внаслідок відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, оскільки Перша бахмутська державна нотаріальна контора знаходиться на тимчасово окупованій території, то нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за такою спадковою справою ОСОБА_1 , тому позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом для захисту своїх спадкових прав. Документи нотаріального діловодства та архіву Першої бахмутської державної нотаріальної контори, а нині Бахмутської державної нотаріальної контори, до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавалися, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. На підставі викладеного просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа 43,5 кв. м., жила площа 27,0 кв. м.), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ані позивачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Бабич І. А., в судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу у їх відсутність, прохаючи суд заявлені позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача, Бахмутської міської ради Донецької області, у судове засідання також не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, не надавши суду заяв по суті та будь-яких клопотань.

Суд при цьому зазначає, що за ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому згідно із ч. 3 ст. 223 ЦПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене вмотивування, суд зазначає, що неявка у судове засідання представника відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Отже, на підставі переліченого обгрунтування, суд дійшов переконання про можливість провести розгляд справи за відсутності представників Бахмутської міської ради Донецької області.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного обґрунтування.

Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 2 листопада 2020 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1601 від 2 листопада 2020 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі свідоцтва про народження, виданого 26 вересня 2024 року Дрогобицьким відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області, актовий запис № 1194 від 30 жовтня 1986 року, вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Артемівськ, батьками якої вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12 листопада 2024 року вбачається, що за актовим записом № 171 від 4 квітня 1997 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 12 листопада 2024 року Дрогобицьким відділом ДРАЦС у Дрогобицькому районі Львівської області, актовий запис № 199 від 27 липня 2009 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

За рішенням Бахмутської міської ради Донецької області від 24.05.2017 року вулицю 60 років утворення СРСР у місті Бахмуті було перейменовано на вулицю Захисників України.

На підставі довідки ОСББ «Визволителів Донбасу» від 13.11.2020 року № 3559 вбачається, що по АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_2 на момент його смерті була зареєстрована лише ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 7 липня 1994 року госпрозрахункового бюро з приватизації житла при виконкомі Артемівської міської ради вбачається, що на праві спільної сумісної власності власниками квартири АДРЕСА_3 (загальна площа 43,5 кв. м., житлова площа 27 кв. м.) зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі розпорядження від 7 липня 1994 року № 5447, право власності на яку було зареєстровано в Артемівському БТІ 9 липня 1994 року за № 29-6033, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 березня 2005 року, а також технічним паспортом на спірну нерухомість, складену на ОСОБА_2 .

Вказане безпосередньо підтверджується також інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 лютого 2025 року, за якою вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності по 1/3 частки у праві спільної власності за кожним.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який набув чинності 1 січні 2004 року, передбачено, що такий ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на спірну квартиру набувалось в порядку, який існував на час оформлення на неї права власності, тобто станом на 1994 рік.

Згідно із ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Станом на день виникнення у спадкодавця права власності на спадкове майно процедура реєстрації прав на нерухоме майно визначалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року, відповідно до п. 1 Розділу І якої реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Проставленою відміткою на звороті правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла Артемівської міської Ради народних депутатів 07.07.1994 року, підтверджується факт проведення Артемівським бюро технічної інвентаризації реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такого речового права.

Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 в разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370 ЦК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Таким чином частка спадкодавця ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , становить 1/3 частку.

Спадкова справа 253/2021 внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 була заведена Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 12 квітня 2021 року, що вбачається з витягу зі Спадкового реєстру.

В той же час на підставі листа від 18 вересня 2024 року приватний нотаріус Скрипченко А. Д. на звернення ОСОБА_1 з приводу оформлення спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 повідомила, що оскільки 12.04.2021 року Першою бахмутською державною нотаріальною конторою Донецької області було вже заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 за № 253/2021 (№ 67490674 в Спадковому реєстрі), а спадкова справа не була закінчена внаслідок відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією та веденням бойових дій в м. Бахмут, де розташована Перша бахмутська державна нотаріальна контора, то нотаріусом було рекомендовано звернутись в такому випадку до суду через неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом за такою спадковою справою.

З відповіді від 21 лютого 2025 року на запит суду Донецький обласний державний нотаріальний архів повідомив, що нотаріальні документи Першої бахмутської державної нотаріальної контори з 1994 року по 24 лютого 2022 року до обласного нотаріального архіву не передавались, які зберігались у приміщення такої нотаріальної контори, однак після початку ведення активних бойових дій в м. Бахмуті вони не були вивезені, тому доля таких нотаріальних документ невідома.

Таким чином судом було встановлено, що з метою оформлення спадщини позивачка 17.09.2024 року подала приватному нотаріусу Дрогобицького районного нотаріального округу за місцем свого фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого батька, ОСОБА_2 , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в листі від 18.09.2024 року, оскільки нотаріусом встановлено, що 12.04.2021 року Першою бахмутською державною нотаріальною конторою Донецької області було заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 253/2021 (№ 67490674 в Спадковому реєстрі).

Суд зазначає, що територія міста Бахмут Бахмутської міської територіальної громади з 24.02.2022 року віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, а з 12.12.2023 року віднесена до тимчасово окупованих територій України.

За наказом Міністерства юстиції України від 08.05.2023 року № 1705/5 «Про реорганізацію деяких державних нотаріальних контор Донецької області» Першу бахмутську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом її приєднання до Другої бахмутської державної нотаріальної контори з перейменуванням в Бахмутську державну нотаріальну контору з місцезнаходженням за адресою: вул. Незалежності 73, м. Бахмут, Бахмутський район, Донецька область, що наразі є тимчасово окупованою територією України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Аналогічна правова позиці викладена Верховним Судом у постанові від 16.02.2022 року по справі № 752/3435/16.

Отже, оскільки спадкова справа не була закінчена внаслідок відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, оскільки Перша бахмутська державна нотаріальна контора знаходиться на тимчасово окупованій території, то нотаріус не може видати наразі свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 за такою спадковою справою, тому позивачка змушена була звернутись до суду із даним позовом.

Судом було встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак через обставини, що не залежать від неї, не може отримати в поза судовому порядку свідоцтво про право на спадщину, оскільки документи Бахмутської державної нотаріальної контори не були вивезені з адреси розташування контори у зв`язку з веденням активних бойових дій на території м. Бахмут Донецької області, тому доступ до спадкових справ, що перебували в провадженні такої нотаріальної контори наразі відсутній через тимчасову окупацію такої території України.

З огляду на те, що до складу спадщини входять усі права, належні спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи, що до позивачки перейшли спадкові права померлого батька? ОСОБА_2 , то таким чином ОСОБА_1 успадкувала спадщину в виді 1/3 частки приватизованої квартири по АДРЕСА_3 .

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа 43,5 кв. м., жила площа 27,0 кв. м.), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (загальна площа 43,5 кв. м., жила площа 27,0 кв. м.), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 10 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , а мешкає в АДРЕСА_2 .

Відповідач: Бахмутська міська рада Донецької області, , місцезнаходження: м. Бахмут, вул. Миру 44.

Суддя: Д. О. Козлов