1Справа № 335/8989/24 2/335/216/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шарової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «МТМ», через систему „Електронний суд, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи свої вимоги тим, що у період 01.11.2021 року по 01.05.2024 року відповідачу було відпущено теплову енергію в нежитлові приміщення ІІІа, за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 77 554 грн. 03 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою від 12.08.2024 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

09.09.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Фактично позивач обґрунтовує свої позовні вимоги власноруч зробленими розрахунками позовних вимог, документами, що підтверджують право власності відповідача на нерухоме майно.

Вважає, що вищевказані докази позивача не є належними, достатніми, достовірними та допустимими в розумінні норм ЦПК України.

Відповідно до пункту 33 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Пунктом 34 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, зазначено, що Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно умов договору на які посилається позивач у своїй позовній заяві, передумовою для оплати споживачем послуг за спожиту теплову енергію у конкретний місяць повинен бути виставлений та направлений відповідачу належним чином позивачем рахунок-фактура на оплату спожитої послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 344 Господарського кодексу України рахунок-фактура належить до комерційних документів і використовується при міжнародних розрахунках. Митний кодекс України згадує (наприклад, у статтях 53 і 55) рахунок-фактуру (інвойс), як документ, що підтверджує митну вартість товарів.

Відповідно до листа Міністерства фінансів України від 16.02.2017 р. № 31-11410-06-5/4339, оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухобліку господарських операцій з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акту приймання-передачі.

Отже, рахунок-фактура (інвойс), як первинний документ у сфері послуг може замінити звичний акт про надання послуг. Рахунок-фактура (інвойс) вважатиметься первинним документом, що підтверджує отримання послуг при належному його оформленні як первинного документа у паперовій або електронній формі (п. 2.1, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88).

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. Положення № 88, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Пунктом 2.3. Положення № 88 чітко визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4. Положення № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Таким чином, рахунок-фактура лише тоді є належним первинним документом підтверджуючим факт господарської операції, якщо він підписаний особисто уповноваженою особою контрагента (з зазначенням посади та прізвища) або підписаний електронним підписом відповідно до вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Проте відповідач жодного разу не отримував від позивача рахунки-фактури на оплату послуг, а ні за адресою нерухомого майна Відповідача (вул. Перемоги 115а), а ні за адресою його фактичного місця проживання. До позовної заяви вказані рахунки-фактури також не додані, тому позивач не довів належними та допустимими доказами факт надання позивачем відповідачу відповідних послуг на суму 77554, 03 грн.

Також зазначив, що відповідно п. 11 Індивідуального типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 року, на який посилається позивач у своїй позовній заяві, зазначено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315. У разі організації вузла обліку не на межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця розрахунок за теплову енергію здійснюється з урахуванням теплових втрат від межі розділу до місця встановлення приладу обліку.

Відповідачем у встановленому порядку та за відповідним погодженням з позивачем, встановлений відповідний вузол розподільного комерційного обліку теплової енергії Мulticol 401 (заводський номер 8333346), який розташований на відповідній межі розподілу.

Зазначене підтверджується як даними зазначеними позивачем у відповідних рахунках-фактурах так і актами приймання на комерційний облік приборів обліку теплової енергії складених позивачем та відповідачем.

Разом з тим, для належного ведення обліку спожитих ресурсів у нежилому приміщені за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач веде відповідний журнал який постійно надавав на перевірку працівникам позивача.

Окрім того, по закінченню кожного поточного місяця опалювального періоду, відповідач подавав позивачу звіт про спожиту теплову енергію.

Так за даними комерційного обліку теплової енергії, за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року, відповідачем було спожито 3,62 ГДж или 0,8652008 Гкал, що на багато менше ніж зазначено позивачем у відповідних розрахунках.

Таке мале споживання теплових ресурсів пояснюється тим, що відповідач фактично з 2019 року не використовує вказане приміщення у комерційних, складських чи будь-яких інших цілях. Нежитлове приміщення фактично вже три роки законсервоване та не експлуатується.

Таким чином, з наведеного вбачається, що фактичний обсяг спожитої відповідачем теплової енергії не відповідає дійсним обставинам і є помилковим.

Також зазначає, що другий доказ яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги доданий до заяви «Розрахунок основного боргу за договором № 72216661», який відповідач також вважає його неналежним та недопустимим доказом, оскільки розрахунок основного боргу за договором № 72216661 наданий позивачем до позовної заяви фактично є просто зведеною таблицею даних зазначених ним у рахунках-фактурах і не має жодних обчислень (формул) та посилань, оскільки не тільки заборгованість з послуг з постачання теплової енергії є предметом вимог позивача але і ще два види тарифу цих послуг, які на думку позивача потребують більш ширшого роз`яснення, а саме: умовно-постійна частина тарифу, умовно змінна частина тарифу.

Позивач більшу частину своїх грошових вимог обґрунтовує нарахуваннями вартості послуг саме за цими тарифами.

Позивачем у позові та розрахунку не обґрунтовано, яким чином і за якою формулою Методики здійснювалось нарахування відповідачу умовно-постійної та умовно-змінної складової тарифу. При цьому в позовній заяві та розрахунку взагалі відсутні дані про теплове навантаження будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

19.09.2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача на відзив на позовну заяву відповідача, зі змісту яких вбачається. Виставлені рахунки відповідачу відповідають вимогам пп. 1, 2, 3, 4, 5, 8 ч. 3 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а саме: містять найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; адресну інформацію, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; період, за який здійснюється нарахування; загальну суму до сплати; поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);

Тобто форма та вимоги до рахунків несуть в собі вичерпний перелік задля встановлення та розуміння повноти інформації відносно нарахувань за надану послугу.

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Рахунок надається на паперовому носії (п.33 Договору № 72216661 від 01.11.2021 р.)

Відповідно до Реєстру на відправлену кореспонденцію, доданого до позовної заяви, вбачається, що позивачем направлялись на адресу відповідача рахунки про оплату спожитої послуги.

Крім того, відповідачем самостійно до відзиву на позовну заяву було долучено рахунки по Договору № 72216661, що також підтверджує факт обізнаності відповідача про наявність заборгованості за нежитловим приміщенням, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Також зазначив, що наразі у тарифі на теплову енергію окремо визначені умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення ОСОБА_1 , знаходиться в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії.

Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується мінімальна частка.

Зважаючі на те що в будинку наявні приміщення з вузлами розподільного обліку теплової енергії (Qпр.j т.ліч) згідно п.5 статті 10 Закону «Про комерційний облік» та п.1 розділу VI методики для розрахунку використовуються формули 30 п.1 розділу VI методики визначається середнє питоме споживання теплової енергії.

Згідно формули 31 п.1 розділу VI методики визначається мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії, яка дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.

Загальна сума нарахувань приміщення споживача ОСОБА_1 , за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року складає: 77554,03 грн. з ПДВ, а саме: умовно-змінна: 59131,99 грн., умовно-постійна: 17768,04 грн., абонентська плата: 654,00 грн.

Таким чином, з боку позивача було надано суду та сторонам по справі вичерпний перелік доказів відносно нарахувань. В свою чергу, при наявності всіх вихідних даних, відповідачем на підтвердження власних позицій, не було надано контррозрахунку, належних доказів в противагу твердженням позивача.

Отже, на думку представника позивача позовні вимоги Концерну «МТМ» є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву в якій просить суд справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Судом встановлено, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.06.2023 року № 336547060, власником нежитлового приміщення ІІІа підвалу (літ.А-5), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач по справі ОСОБА_1 , як фізична особа.

Станом на 01.11.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено типовий договір №72216661 про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 нежитлове приміщення ІІІа підвалу (літ.А-5).

Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Розділом II Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.

Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу III Методики.

Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14.

У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії розрахунок здійснюється з урахуванням Розділу VI Методики 315. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/ будинку.

Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Пунктами 8,9 Правил визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С.

Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення ІІІа підвалу (літ.А-5), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року на загальну суму 77554,03 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг.

В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Пунктом 34 Правил визначено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Позивачем були сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Відповідач за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим за у відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 77554,03 грн.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення відповідача у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідач, до звернення до суду з зазначеним позовом, заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках, на адресу Концерну «МТМ» не надавала, фактично погодилася з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди.

За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення на адресу Концерну „МТМ не надходило. Контррозрахунок відповідачем не наданий.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, и також підмови від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за Іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктами 8,9 Правил визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 КЦ України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України.

Щодо не отримання відповідачем рахунків на оплату послуг.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до ст. 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Виставлені рахунки відповідачу відповідають вимогам пп. 1,2,3,4,5,8 ч. 3 ст. 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та містять найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги; адресну інформацію, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; період, за який здійснюється нарахування; загальну суму до сплати; поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач); стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення).

Форма та вимоги до рахунків несуть в собі вичерпний перелік за для встановлення та розуміння повноти інформації відносно нарахувань за надану послугу.

Пунктом 34 Правил визначено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Рахунок надається на паперовому носії (п.33 Договору № 72216661 від 01.11.2021 р.)

Законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги (особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання). Крім того споживачу надано право отримувати інформацію - як зазначену в рахунках на оплату так і додаткову без додаткової плати. Тобто законодавець в повній мірі сприяє отриманню споживачем достатньої кількості інформації.

Відповідно до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. До первинних документів належать такі документи, як видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт, прибутковий та видатковий касовий ордер, та інші. Мета складання первинних документів - зафіксувати факт господарської операції.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (постанова Верховного Суду у справі № 920/1343/21 від 29.04.2020)...»

Відповідно до реєстру на відправлену кореспонденцію у травні 2024 року, наданого позивачем, вбачається, що позивачем направлялись на адресу відповідача рахунки про оплату спожитої послуги, крім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву було долучено рахунки по Договору № 72216661, що підтверджує факт обізнаності відповідача про наявність заборгованості за нежитловим приміщенням, яке йому належить на праві власності.

Щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року.

Наразі у тарифі на теплову енергію окремо визначені умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу.

Умовно-змінна частина тарифу - це плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Розмір цієї частини тарифу залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал) та нараховується лише протягом опалювального періоду.

Умовно-постійна частина тарифу - це плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої покриваються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії. Розмір цієї частини тарифу залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину) та нараховується для місячної оплати протягом року.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення ОСОБА_1 , знаходиться в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та обладнане розподільним приладом обліку теплової енергії.

У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315».

Відповідно до вимог Методики № 315 для всіх споживачів будинку спочатку визначаються та розподіляються обсяги спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування (згідно п.2 розділу ІІІ методики) (далі МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (згідно п.2 розділу V методики).

В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 обсяги теплової енергії на МЗК визначаються як частка 12% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування - 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики) (далі ЗБП).

В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 25% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді.

Згідно п.3 розділу ІІІ методики, для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, донараховується обсяг теплової енергії, або , якщо фактичне споживання теплової енергії у такому приміщенні менше мінімальної частки середнього питомого споживання, яка визначається відповідно до пунктів 1 - 3 розділу VI цієї Методики.

Мінімальне питоме споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні в розрахунку на 1 квадратний метр площі квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії.

Середнє питоме споживання теплової енергії визначається згідно формули 30 (п.1 розділу VI методики).

Таким чином, споживачу у житловому будинку з власним розподільчим приладом обліку опалення нараховується ЗБП (загально-будинкові потреби), а також Гкал спожиті згідно свого власного приладу обліку або у разі, якщо Гкал по приладу менші, ніж мінімальна частка питомого споживання (50%), споживачу донараховується мінімальна частка.

Щодо визначення формул, які використовуються для розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги.

Згідно п.3 розділу ІІІ методики розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2.

Загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення розподіляється згідно формули 1 п.2 розділу II.

В житловому будинку АДРЕСА_1 відсутні окремі приміщення з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньо-будинкової системи опалення, а в приміщені з індивідуальним опаленням відсутні транзитні трубопроводи, тому Qвідкл.i не визначається.

Обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будинку (Qпр) складається з обсягів відповідно до формули 2 п.2 розділу II Методики.

Зважаючі на те, що в будинку наявні приміщення з вузлами розподільного обліку теплової енергії (Qпр.j т.ліч) згідно п. 5 статті 10 Закону «Про комерційний облік» та п.1 розділу VI методики для розрахунку використовуються формули 30 п.1 розділу VI методики визначається середнє питоме споживання теплової енергії.

Згідно формули 31 п.1 розділу VI методики визначається мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії, яка дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.

Згідно формули 32 п.2 розділу VI методики у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії.

Загальна сума нарахувань приміщення споживача ОСОБА_1 , за послугу постачання теплової енергії умовно-змінної, умовно-постійної частини тарифу та абонентської плати за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року складає: 77554,03 грн. з ПДВ, з них: умовно-змінна: 59131,99 грн., умовно-постійна: 17768,04 грн., абонентська плата: 654,00 грн.

Доводи представника відповідача викладені в клопотанні про повернення позовної заяви суд визнає не обґрунтованими, оскільки питання щодо звернення до суду з зазначеним позовом відповідним представником позивача перевірялося судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Героїв полку „Азов, ) заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 01.05.2024 року у розмірі 77 554 грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 24 лютого 2025 року.

Суддя Ю.В.Геєць