Справа № 199/2382/25
УХВАЛА

28 лютого 2025 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви про визнання незаконними роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» щодо знищення рослинного і тваринного світу, насипу (збільшення) прибережної захисної смуги озеро Московське у районі провулка Широкого у м.Дніпрі; визнати незаконними роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» щодо поглиблення, розширення водного дренажного каналу у районі провулку Широкого у м.Дніпрі.

В поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник просить:

-зупинити будівельні роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» у прибережній захисній смузі озера Московське у районі провулка Широкого у м.Дніпрі;

-зупинити роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» щодо знищення рослинного і тваринного світу, насипу (збільшення) прибережної захисної смуги озера Московського у районі провулка Широкого у м.Дніпрі;

-зупинити будівельні роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» у прибережній захисній смузі водного дренажного каналу у районі провулку Широкого у м.Дніпрі

-зупинити роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» з поглиблення, розширення водного дренажного каналу у районі провулка Широкого, буд. 1 м.Дніпро.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач як на ключову обставину необхідності вжиття заходів забезпечення позову, посилається на те, що виконувані Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД» роботи будівельні роботи на земельній ділянці водного фонду так вже і на землі яка не входить до погодженої території рішенням Виконкому. ТОВ «РІВЕРСАЙД» знищує дерева, кустарники, зелені насадження та інший рослинний світ, а з ним і тваринний, за межами території відведеної Виконкомом; - проводити будівельні роботи на будівельному майданчику менше ніж за 25 метрів до дренажного каналу та менше ніж за 25 метрів до плесо Ломівське; - 25.01.25 розширення, поглиблення дренажного каналу без погодження проекту Державним агентством водних ресурсів України регіональним офісом водних ресурсів у Дніпропетровській області, без отримання дозволу виконкому (ДМР) на вказаний вид робіт і т.д.; - 28.01.25 розширення, поглиблення дренажного каналу без погодження проекту Державним агентством водних ресурсів України регіональним офісом водних ресурсів у Дніпропетровській області, без отримання дозволу виконкому (ДМР) на вказаний вид робіт і т.д. У т.ч. землю яку отримав забудовник внаслідок таких робіт, він завозить на свою територію, що свідчить про використання землі в особистих цілях (це Виконком не погоджував також).

На підтвердження зазначеного заявником долучено до заяви про забезпечення позову фото, посилання на відеоматеріали.

З наданих Заявником фото та посилання на відеоматеріали неможливо встановити жодної об`єктивної інформації щодо місцезнаходження, походження та належності таких матеріалів. Також, Заявником не доведено, що відео містить повну та об`єктивну картину всіх обставин справи, зокрема що саме зафіксовані дії є тими, які він оскаржує. Варто зазначити, що встановлення обсягу, характеру та відповідності виконаних робіт правовим нормам потребує належного дослідження та оцінки судом.

Щодо твердження про «невідповідність будівництва погодженій містобудівній документації та невідповідність будівельним роботам цільовому призначенню землі», «відсутність укриття недотримання вимог пожежної безпеки через відсутність кругового проїзду та звуження пожежного проїзду і т.д.» аргументи Заявника є необґрунтованими та не підтверджуються жодними належними доказами, а базуються виключно на припущеннях та сумнівних фото та відео матеріалах, які не відповідають критеріям належних доказів відповідно до ст. 77 ЦПК України.

Положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено отримання замовником або проектувальником вихідних даних для проектування об`єкта будівництва.

Частиною 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Також незрозуміло, щодо якої саме території Заявник вимагає припинення

будівельних робіт. Варто зазначити, що він не звертався до уповноважених органів архітектурно-будівельного контролю для ініціювання проведення перевірки, а натомість напряму звернувся до суду без передбачених законом підстав. Таким чином, його дії фактично спрямовані на перебрання функцій державного органу, уповноваженого здійснювати контроль та реагувати на можливі порушення містобудівного законодавства.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод " Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституція України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказане свідчить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 по справі No6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При цьому, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням

співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: - необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними

заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору,

необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

В спірному випадку зазначений в заяві про забезпечення позову спосіб забезпечення позову як зупинення будівельних робіт, що стосуються предмета спору, є неконкретизованим та загальним, а тому застосування такого способу забезпечення позову може вплинути на інтереси необмеженого кола осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені відповідним заходом забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову: зупинення будівельних робіт, що стосуються предмета спору, є неспівмірним та неадекватним, оскільки не відповідає позовним вимогам, на забезпечення яких він має бути вжитий.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя О.О.Богун

28.02.2025