Справа № 529/951/24
Провадження № 2/529/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" (далі - ТОВ "Іннова Фінанс") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову вказано, що 08.02.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у позику № в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідачка отримала позику в розмірі 6 000,00 грн, з строком повернення 10 днів, тобто до 18.02.2024, зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки у розмірі 1,99 % на день (726,35 % річних), процентної ставки позаакційної (базової) у розмірі 2,5 % на день (912,5 % річних). Відповідачка взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позики не виконала. Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за цим договором позики складає у загальному розмірі 43 950,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 37 950,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 08.02.2024 у загальному розмірі 43 950,00 грн та понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 29.10.2024 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

З наявних у матеріалах справи заяв відповідачки ОСОБА_1 вбачається, що вона просила суд відкласти розгляд справи у зв`язку із необхідністю додаткового часу для вирішення спору у позасудовому порядку та для отримання професійної правничої допомоги і складення відзиву на позов. Однак, станом на день розгляду справи судом відповідачка так і не надала суду відзиву на позов, буд-яких заперечень проти позову, заяв або клопотань.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір надання грошових коштів у позику № в електронній формі з використанням відповідачкою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 1yxgvuwuj, на підставі якого відповідачка отримала позику для власних потреб в розмірі 6 000,00 грн, із строком повернення на 10 днів, тобто до 18.02.2024, зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки у розмірі 1,99 % на день (726,35 % річних), процентної ставки позаакційної (базової) у розмірі 2,5 % на день (912,5 % річних) /а.с. 18-22/.

Також відповідачка підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 1yxgvuwuj Додаток 1 до вказаного вище договору позики, в якому теж були зазначені вище вказані умови надання та повернення позики, а саме Таблицю обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику /а.с. 23/.

Крім цього, відповідачка підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором qaaxlmtcw Паспорт споживчого кредиту до вказаного вище договору позики, в якому теж були зазначені вище вказані умови надання та повернення позики /а.с. 26-28/.

Відповідно до роздруківки переписки електронною поштою, наданої ТОВ "Іннова Фінанс", позичальник ОСОБА_1 08.02.2024 отримала одноразові ідентифікатори 1yxgvuwuj та qaaxlmtcw для підписання договору позики та паспорта споживчого кредиту на вказану нею електронну пошту /а.с. 38/.

08 лютого 2024 року відповідачка ОСОБА_1 отримала за вказаним вище договором позики кошти в розмірі 6 000,00 грн на зазначену нею банківську картку НОМЕР_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції № 19761-1354-86690491, відповідно до якої ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий Дім", відповідно до умов, укладеного ним договору з ТОВ "Іннова Фінанс" № 160523/1 від 16.05.2023, перерахувало на цю картку відповідачки кредитні кошти від ТОВ "Іннова Фінанс" у розмірі 6 000,00 грн. /а.с. 8-11, 25/.

Згідно з викладеним позивачем у позовній заяві розрахунком, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за договором позики від 08.02.2024 становить на день подання позову до суду 43 950,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 37 950,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (6 000,00 грн х 2,5 % х 253 днів, проценти нараховувалися по 18.10.2024 включно).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису.

Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Як вбачається зі змісту укладеного 08.02.2024 між ТОВ "Іннова Фінанс" та відповідачкою ОСОБА_1 договору позики, цей договір відповідно до вимог чинного законодавства підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн за цим договором позики були перераховані на вказаний відповідачкою банківський рахунок. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору позики відповідачка своїм електронним підписом підтвердила, що вона згодна з усіма умовами цього договору, зокрема порядком надання та повернення позики, наданою сумою позики, строком її повернення, розміром відсотків за її користування.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не погасила позивачу заявлену останнім заборгованість за договором позики в загальному розмірі 43 950,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд даної справи, відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, в тому числі і заявленого позивачем розміру заборгованості за договором позики, суду не надала.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачкою ОСОБА_1 із ТОВ "Іннова Фінанс" договору позики від 08.02.2024 № , отримання відповідачем коштів позики у розмірі 6 000,00 грн, порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом позики, яку не сплачено боржником в обумовлені строки, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом позики, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Іннова Фінанс" за вказаним договором позики заборгованість за тілом позики у розмірі 6 000,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 37 950,00 грн, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Твердження позивача про те, що відсотки за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, є хибними. Такі твердження свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

З наявного у матеріалах справи договору надання грошових коштів у позику від 08.02.2024 вбачається, що строк кредитування був погоджений сторонами та становив саме 10 днів, тобто до 18.02.2024.

Відповідно до пункту 2.2.1.3 договору позики позичальник має право звернутися до позикодавця з наміром продовження строку надання надання позики.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору позики позичальник має право продовжити строк (надалі - пролонгація) користування позикою. У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації здійснюється та визначається виходячи з позаакційної (базової) процентної ставки визначеної у пункті 1.1.5 цього договору, якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами.

Відповідно до п. 4.6 договору після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті та/або в особистому кабінеті та/або смс повідомленням, товариство направляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію, що містить інформацію щодо: нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до моменту повернення позичальником.

Згідно з п. 4.9 договору позики продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

Доказів того, що позичальник ОСОБА_1 ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми позики матеріали справи не містять.

Із змісту позовної заяви та зазначеного у ній розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування позикодавець нараховував саме як відсотки за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих ОСОБА_1 процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 10 днів за вказаним вище договором позики.

Частиною 3 ст. 21 ЗУ Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VIII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Відповідно до п. 1.1.4 договору позики дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОВ "Іннова Фінанс" - 1,99 % на день (726,35 % річних).

Пунктами 1.2, 1.3.2 договору передбачено, що строк позики (строк дії договору) становить 10 днів, дата повернення позики - 18.02.2024.

Згідно з п. 1.5 договору позики на період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,99 % (з урахуванням Програми Лояльності ТОВ "Іннова Фінанс", Правил акції ТОВ "Іннова Фінанс" "Повторний кредит").

Враховуючи вказане вище у сукупності, умови договору позики, те, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, те, що протягом строку дії позики 10 днів відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 1,99 % на день, розмір відсотків відповідно до умов договору позики № від 08.02.2024, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача становлять 1 194,00 грн (6 000,00 грн тіла позики / 100 х 1,99 % х 10 днів = 1 194,00 грн).

Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Іннова Фінанс" заборгованість за договором позики від 08.02.2024 у загальному розмірі 7 194,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 1 194,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відсоток задоволеності позовних вимог складає 16,37 %, тому до стягнення з відповідачки на користь ТОВ "Іннова Фінанс" підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 396,55 грн (2 422,40 грн х 16,37 % = 396,55 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" заборгованість за договором надання грошових коштів у позику від 08 лютого 2024 року № у загальному розмірі 7 194 (сім тисяч сто дев`яносто чотири) грн 00 коп, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 1 194,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс" понесені судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 396 (триста дев`яносто шість) грн 55 коп.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова Фінанс", місцезнаходження: м. Київ, вул. Болсуновського, буд. 8, поверх 9, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий О.С. Кириченко