Справа № 128/4314/24

РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Гавліцькій А.Р.

без участі сторін,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про припинення права власності на знищене майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про припинення права власності на знищене майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 грудня 1987 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1834, дублікат якого виданий 12 липня 2002 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Березовською Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 122. Позивачка вказує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 . Спадщину після смерті матері ОСОБА_2 позивачка пояснює, що прийняла відповідно до вимог ч.1 ст.1269, ст. 1270 ЦК України шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину, не має.

Вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 грудня 1987 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1834, дублікат якого виданий 12 липня 2002 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Березовською Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 122, ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який складався з житлового будинку літер «А» загальною площею 25.6 кв.м., в тому числі житловою 13.2 кв. м, з сараями літер «Б», літер «В», літер «в», вбиральнею літер «Д», огорожею №1-№2. Станом на 15 квітня 2022 року житловий будинок літер «А» загальною площею 25.6 кв.м., в тому числі житловою 13.2 кв. м, сарай літер «Б», сарай літер «В», сарай літер «в», вбиральня літер «Д» - знищені, що підтверджується довідкою КП «ВООБТІ» № 35 від 26.04.2022 року. Відповідно до протоколу ХІ сесії 21 скликання Стрижавської селищної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 04 березня 1993 року, позивачці була надана у постійне володіння для індивідуального житлового будівництва земельна ділянка площею 0.06 га по АДРЕСА_1 і Ломоносова за рахунок присадибної ділянки, якою користувався покійний ОСОБА_3 (батько матері позивачки).

Відповідно до будівельного паспорту 557, ОСОБА_1 було надано дозвіл № 557 від 08 серпня 1997 року на право виконання будівельних робіт, а саме: на будівництво нового житлового будинку та господарських будівель на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Новий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був збудований в році, однак не прийнятий до експлуатації.

Позивачка вказує, що її мати ОСОБА_2 заяву до КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про внесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо припинення права власності на знесений житловий будинок з господарськими будівлями при житті не подала. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Оформити право власності на збудований ОСОБА_1 новий житловий будинок не в змозі, так як на земельній ділянці значиться житловий будинок літер «А» і відповідні господарські будівлі, які знесено.

Викладені обставини стали підставою до звернення до суду із позовом про припинення права власності на знесений житловий будинок з господарськими будівлями.

Позивачка ОСОБА_1 подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, позов просить задоволити.

Представник Стрижавської селищної ради також надала суду заяву, згідно якої при вирішенні судового спору покладається на розсуд суду. Судове засідання просить провести у її відсутність.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку учасників провадження, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Доказами підтвердження та спростування обставин визначених у позові є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта ( ст.76 ЦПК України).

Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом є встановленим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10). Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 грудня 1987 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1834, дублікат якого виданий 12 липня 2002 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Березовською Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 122 (а.с.11,12,13). ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.14, 15, 16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08 грудня 1987 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Надольською Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1834, дублікат якого виданий 12 липня 2002 року державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Березовською Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 122, ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який складався з житлового будинку літер «А» загальною площею 25.6 кв.м., в тому числі житловою 13.2 кв. м, з сараями літер «Б», літер «В», літер «в», вбиральнею літер «Д», огорожею №1-№2. Станом на 15 квітня 2022 року житловий будинок літер «А» загальною площею 25.6 кв.м., в тому числі житловою 13.2 кв. м, сарай літер «Б», сарай літер «В», сарай літер «в», вбиральня літер «Д» - знищені, що підтверджується довідкою КП «ВООБТІ» № 35 від 26.04.2022 року (а.с.13). Відповідно до протоколу ХІ сесії 21 скликання Стрижавської селищної ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 04 березня 1993 року, ОСОБА_1 була надана у постійне володіння для індивідуального житлового будівництва земельна ділянка площею 0.06 га по АДРЕСА_1 і Ломоносова за рахунок присадибної ділянки, якою користувався покійний ОСОБА_3 (а.с.17). Відповідно до будівельного паспорту 557, ОСОБА_1 було надано дозвіл № 557 від 08 серпня 1997 року на право виконання будівельних робіт, а саме: на будівництво нового житлового будинку та господарських будівель на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-21). Після смерті матері ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32). Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8).

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Відповідно до п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 р., для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

У постанові Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 708/254/18 викладено правовий висновок про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Покійна мати позивачки ОСОБА_2 не подала заяву до КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про внесення відповідних змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо припинення права власності на знесений житловий будинок з господарськими будівлями, у зв`язку зі смертю.

Наслідком того, оформити право власності на збудований позивачкою новий житловий будинок вона не в змозі, так як на земельній ділянці значиться житловий будинок літер «А» і відповідні господарські будівлі, які знесено, даний факт підтверджується старим та новим технічними паспортами, а також довідкою КП «ВООБТІ».

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення прав позивачки.

Оскільки позивачкою було доведено належними та допустимими доказами факт знищення майна, а позивач самостійно не може зареєструвати припинення права власності на нерухоме майно, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, та враховуючи, що власник майна вправі скористатись своїми цивільними правами на власний розсуд та лише він наділений повноваженнями щодо звернення до органу державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна в зв`язку із його знищенням, вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення майнових прав позивача.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 41 Конституції України, ст., ст. 80, 83 Земельного кодексу України, ст., ст. 16, 322, 346, 349, 356, 358, 360, 361 ЦК України, ст., ст. 10, 56, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити. Припинити право власності в зв`язку зі знесенням на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , який складався з житлового будинку літер «А» загальною площею 25.6 кв.м., в тому числі житловою 13.2 кв. м, з сараями літер «Б», літер «В», літер «в», вбиральнею літер «Д», огорожею №1-№2, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області, адреса: смт. Стрижавка, вул. 40-річчя Перемоги, 7, Вінницького району Вінницької області.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.03.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО