РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/11353/24

Провадження № 22-ц/4815/217/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В.,Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року, ухвалене в складі судді Тимощука О.Я., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 569/11353/24

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріального збитку завданого внаслідок ДТП.

Позов мотивовано тим, що 30 березня 2021 року об 11 год. 15 хв. в м. Рівне, вул. Київська, 104 Д, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з перешкодою, а саме: шлагбаумом. Внаслідок ДТП було пошкоджено шлагбаум, а йому як власнику шлагбаума завдано матеріальної шкоди в розмірі 20 710,00 грн.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області № 569/6762/21 від 09.04.2021 року вина відповідача ОСОБА_2 встановлена.

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована згідно поліса АР/4421202 від 02.04.2020 року в ПрАТ «УПСК».

17.05.2021 року він подав відповідачу ПАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 20 710,00 грн., надавши копії документів щодо розміру завданої шкоди.

16.06.2021 року ПАТ «УПСК» здійснило страхову виплату в розмірі 10 025,00 грн.

Вказує, що розмір страхового відшкодування нарахований відповідачем не відповідає вартості пошкодженого майна шлагбаума «Gant 806», що становить 20 710,00 грн.

Просив суд стягнути з відповідача недоплачену вартість страхового відшкодування, а також пеню, 3% річних, інфляційні та судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП задоволено.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ - 20602681) на користь ОСОБА_1 борг по страховому відшкодуванню в сумі 10 685,00 грн., пеню 3 763,46 грн., 3% річних 962,52 грн., інфляційні 4 226,40 грн., а всього 19 637,38 грн.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ - 20602681) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, код ЄДРПОУ - 20602681) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд без жодних аргументів стягнув з відповідача страхове відшкодування у розмірі повної вартості пошкодженого майна, не врахувавши що Страховик відшкодовує не повну вартість, а лише оцінену шкоду, яка визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку.

Суд не врахував, що представником відповідача у передбачений Законом строк було проведено зовнішній огляд пошкодженого майна та правомірно визначено розмір страхового відшкодування на підставі висновку від 26.04.2021 року. Крім того, вважає, що позивачем не надано жодного доказу який би вказував. Що пошкоджений об`єкт не підлягає відновленю.

Вважає, що надана позивачем копія рахунку №29/04-1 від 29.04.2021 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні розрахункові документи, які підтверджують факт оплати даного рахунку.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Установлено, що 30 березня 2021 року о 11 год. 15 хв. в м. Рівне, вул. Київська, 104 Д (територія СТО), водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з перешкодою, а саме: шлагбаумом на теритоорії СТО. Внаслідок ДТП було пошкоджено шлагбаум.

Постановою Рівненського міського суду № 569/6762/21 від 09.04.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована згідно поліса АР/4421202 від 02.04.2020 року в ПрАТ «УПСК».

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна (шлагбаума) від 26.04.2021, вартість відновлювального ремонту шлагбауму з урахуванням зносу складає 10025,00 грн без урахування ПДВ.

16.06.2021 року ПАТ «УПСК» здійснило страхову виплату в розмірі 10 025 грн.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, такі складові, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це розмежування компетенції між загальними, господарськими та адміністративними судами. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Основними критеріями визначення юрисдикції спорів є характер (предмет) правовідносин, що виникли між сторонами та суб`єктний склад правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1,12 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За приписами частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 ГК України).

Спори, що виникають між юридичними особами, за своїм суб`єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання, регулюються ГК та ГПК України.

У справі, що переглядається установлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з 21 серпня 2007 року зареєстрований як ФОП.

08.02.2017 року ФОП ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_3 шлагбаум «Gant 806» за 20800 грн. (а.с.8-9), який було пошкоджено внаслідок наїзду забезпеченим автомобілем «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, власником пошкодженого шлагбауму є суб`єкт господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 у якого виникло право на відшкодування заподіяної шкоди, а не як у фізичної особи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки спір щодо відшкодування завданої майнової шкоди виник між двома юридичними особами суб`єктами господарювання, з огляду на суб`єктний склад сторін, справа, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України віднесена до юрисдикції господарських судів та підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства, що виключає можливість розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга статті 377 ЦПК України).

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255та ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Крім того, на виконання вимог ч.1ст. 256 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись п.1 статті 255, статтями 256,368,374,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2024 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП - закрити.

Повідомити ОСОБА_1 що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарського суду та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06.03.2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.