Справа №709/1220/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

за участі:

представника позивача - Коцар О.С. (в режимі відеоконференції),

відповідача-2 - Лепського В.І.,

представника відповідача-2 - Стратілатова К.Г. (в режимі відеоконференції),

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними, посилаючись на наступне.

На підставі Договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022 Відповідач-1 здійснив продаж Відповідачу-2, земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0506, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі Договору дарування майна від 14.10.2022 Відповідач-1 подарував Відповідачу-2 технологічний майданчик площею 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

В пункті 1.3. Договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022, продавець стверджує, що відносно земельної ділянки не укладено будь-яких договорів щодо користування іншими особами. Треті особи не мають прав земельну ділянку.

Однак, на вказаній земельній ділянці побудований пусковий комплекс КІЕ СНК СНВ, будівництво мережі стільникового радіотелефонного зв`язку стандартів GSМ-900/LTE-1800 ПрАТ "ВФ Україна", код будівлі за ДК018: 2213.3, клас наслідків СС1, що являє собою вежу мобільного зв`язку 50-ти метрову споруду з фундаментом, що нерозривно пов`язано із землею.

Разом з тим, між ОСОБА_1 та ПрАТ «ВФ Україна» був укладений Договір оренди нерухомого майна_СНВ від 16.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 12.1. Договору оренди нерухомого майна №_СНВ від 16.09.2019 Відповідач-1 письмово зобов`язався не розголошувати конфіденційної інформації, щодо будь-яких умов даного договору, протягом його дії та трьох років після його припинення, без попереднього погодження з ПрАТ «ВФ Україна» будь-яким третім особам, дозволу на розголошення умов якого ПрАТ «ВФ Україна» не надавалось, отже таке розголошення є протизаконним.

Предметом Договору оренди нерухомого майна №_СНВ від 16.09.2019 зазначається технологічний майданчик, 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Як стало відомо позивачу, зазначеного в Договорі оренди нерухомого майна №_СНВ від 16.09.2019 - технологічного майданчика, 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не існувало, право власності ніколи не реєструвалось, такі маніпуляції здійснювались колишнім співробітником в своїх корисних інтересах.

В зв`язку з чим позивач вважає, що Договір дарування майна від 14.10.2022, укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 щодо технологічного майданчика площею 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним.

Разом з тим, ОСОБА_1 належала земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0087, площею 0,1 та зареєстрована Відділом Держгеокадастру у Чорнобаївському районі - 04.05.2016, що підтверджується витягом з ДРРП №180912379 від 13.09.2019, та з якої шляхом поділу було утворено дві ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0506, площею 0,0172 га,

- земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0505, площею 0,00828 га.

Сторона позивача вважає дії відповідача-1 такими, що порушують норми ст. 777 ЦК України та ст.ст. 1, 5, 9 Закону України «Про оренду землі», та є підставою для визнання Договору купівлі-продажу № 6539 від 14.10.2022 недійсним.

Дії відповідача-2, колишнього співробітника позивача, вважають спрямованими на заволодіння майном ПрАТ «ВФ Україна», з використанням конфіденційної інформації в неслужбових цілях, та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, підривають роботу суб`єкта критичної інфраструктури.

Будівництво базової споруди спрямоване на забезпечення попиту мобільного зв`язку та інтернету конкретної місцевості, кожна вежа будується залежно від вітрового навантаження, яке залежить від району будівництва, аеродинамічного коефіцієнта та висоти споруди. Тому переміщення такого об`єкта унеможливлює його використання в іншій місцевості, у зв`язку з чим об`єкт телекомунікаційної інфраструктури баштова споруда є спорудою, переміщення якої неможливе без знецінення та зміни призначення.

Відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» електронні комунікації відносяться до життєвоважливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України.

Натомість здійснено відчуження земельної ділянки, разом з об`єктом критичної інфраструктури, без належного чи будь-якого повідомлення ПрАТ «ВФ Україна», що в свою чергу, надає послуги з електронних комунікацій, третій особі ОСОБА_2 , чим порушено норми договору та Закону України «Про критичну інфраструктуру».

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати Договір купівлі-продажу № №6539 від 14.10.2022, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0506, площею 0,0172 га, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 недійсним; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65130713 від 14.10.2022, прийняте приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Фіщук С.О., про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0506, площею 0,0172 га, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48139149 від 14.10.2022 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0506, площею 0172 га, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним Договір дарування майна від 14.10.2022, укладений між ОСОБА_1 щодо технологічного майданчика площею 100 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути судові витрати з ОСОБА_2 одноособово.

1.2. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 липня 2024 року відкрито провадження у справі.

1.3. Від представника відповідача надійшов до суду письмовий відзив (а.с. 37-39), в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2025 у справі №910/12787/17.

16.09.2019 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір оренди №_СНВ, на підставі якого позивачу було передано в строкове користування частину технологічного майданчика загальною площею 100 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_2 договору оренди, реорганізація сторін, та/або перехід права власності на об`єкт оренди до третіх осіб не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору і він зберігає свою чинність для нового власника об`єкту оренди (його правонаступника) на тих самих умовах.

14.10.2022 між відповідачами було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки. З його змісту, вбачається, що продавець ( ОСОБА_1 ) передала, а покупець ( ОСОБА_2 ) прийняв у приватну власність земельну ділянку площею 0,0172 га, кадастровий номер :01:000:0506, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

В цей же день між відповідачами було укладено договір дарування майна, згідно якого ОСОБА_1 (дарувальник) передала ОСОБА_2 (обдаровуваному) безоплатно у власність (подарував), а обдаровуваний прийняв в дар (у власність), належний дарувальнику технологічний майданчик, площею 100 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці кадастровий № :01:000:0506 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач не є стороною договору купівлі-продажу земельної ділянки або стороною договору дарування майна. Позивач не є і не був власником майна, що є об`єктом вказаних договорів. Твердження позивача про те, що ці договори порушують його права на вежу зв`язку, споруджену на земельній ділянці, є безпідставними, оскільки вказана вежа не є ані предметом договору купівлі-продажу, ані предметом дарування за спірними договорами.

Також договір купівлі-продажу та договір дарування не порушують прав позивача, як орендаря за договором оренди від 16.09.2019. По-перше, в тексті спірних договорів відсутні будь-які положення, які б обмежували чи припиняли права орендарів відчуженого майна. По-друге, договір оренди містить умову (п. 11.6), згідно якої зміна власника об`єкту оренди не припиняє договору оренди.

Позивач зазначає, що спірні договори, нібито, порушують його право переважної купівлі об`єкту оренди, передбачене ч. 2 ст. 777 ЦК України.

Однак рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14.03.2024 у справі №709/1541/23 позивачу було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу від 14.10.2022 року. Рішенням суду мотивовано тим, що у позивача відсутнє переважне право купівлі майна, яке є об`єктом купівлі-продажу за вказаним договором. Вказане рішення залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 04.07.2024.

Що стосується договору дарування, то положення ч. 2 ст. 777 ЦК України не поширюється на правовідносини дарування.

Тобто позивач не має права вимагати визнання недійсними вказаних договору купівлі-продажу та договору дарування.

Вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав на підставі договору купівлі-продажу, скасування Запису про державну реєстрацію прав є похідними від вимоги про визнання цього договору недійсним. У зв`язку з цим такі вимоги також є неправомірними.

Отже, вимоги позивача не відповідають положенням ст. 16 ЦК України, суперечить дійсним обставинам справи та наявним у ній, не порушують прав та інтересів позивача.

Крім того, представник відповідача не погодився з твердженням позивача про те, що технологічного майданчика ніколи не існувало з огляду на те, що об`єктом договору оренди від 16.09.2019 є частина технологічного майданчика. За його за актом приймання-передачі об`єкта оренди, ПрАТ «ВФ Україна» в особі керівника прийняло. Крім того, ПрАТ «ВФ Україна» сплачувало орендну плату ОСОБА_1 за користування технологічним майданчиком з вересня 2019 року по жовтень 2022 року.

Крім того, предмет договору оренди та предмет купівлі-продажу відрізняються між собою, як за правовим статусом (частина технологічного майданчика та земельна ділянка) так і за площею об`єкту (100 кв.м. та 172 кв.м.).

Вказані обставини встановлені рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14.03.2024 та постановою Черкаського апеляційного суду від 04.07.2024 у справі №709/1541/23 і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують повторного доказування.

Отже доводи позивача не відповідають ст.777 ЦК України, оскільки право наймача виникає лише у разі ідентичності та купівлі-продажу, які в даному випадку не були ідентичними.

1.4. Представник позивача надала заперечення на відзив (а.с. 72-74), в якому посилаючись на висновок Верховного Суду, вказала, що крім учасників правочину, позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Недотримання процедури повідомлення користувачів земельної ділянки, щодо наміру її відчуження є підставою для скасування договору.

В п. 1.3 договору купівлі-продажу від 14.10.2022 продавець заперечує наявність споруд і будівель та нотаріально свідчить, що відносно відчужуваної земельної ділянки не укладалось будь-яких договорів щодо користування нею з іншими особами. Треті особи не мають прав на земельну ділянку.

Пункт 4.8 договору роз`яснює сторонам про відсутність відповідальності нотаріуса у разі прав третіх осіб та/або подання фальшивих документів або неправдиву інформацію.

Статтею 230 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Нотаріус був зобов`язаний витребувати відомості щодо наявності/відсутності телекомунікаційного майна або відмовити у посвідченні правочину, чим порушив вищезазначені норми чинного законодавства, що вже є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Також нотаріус зобов`язаний був повідомити позивача про намір реєстрації правочину.

Довідка про відсутність забудов на земельній ділянці являється інформаційним документом, що підтверджує відсутність будь-яких побудов чи споруд на визначеній ділянці. Така довідка потрібна при вчиненні нотаріальних дій у реєстратора, щоб впевнитися реєстратору, що на ділянці відсутні побудови, які за законом потрібно оформлювати та подавати разом із ділянкою.

Щодо договору дарування рухомого майна, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

За висновком експерта №1714/01-2024 від 19.01.2024 вежа мобільного зв`язку встановлена безпосередньо на земельній ділянці, в межах належної позивачу огорожі, що безумовно та беззаперечно спростовує наявність технічної площадки, як рухомого майна, оскільки форма договору дарування майна від 14.10.2022 передбачена саме для рухомих об`єктів, зазначений договір є нікчемним.

1.5. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Стратілатов К.Г. надіслав до суду заяву про докази сплати судових витрат (а.с. 109). Зазначає, що відповідач очікує понести судові витрати (витрати на правову допомогу) у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, орієнтовний розмір яких складає 15000,00 грн. (виходячи з орієнтовної кількості витрачених адвокатом годин (10 годин) та вартості однієї години в розмірі 1500,00 грн.). Також він додав відповідні докази, та зобов`язався подати інші докази не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду.

1.6. Від представника позивача адвоката Коцар О.С. надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу (відмову у стягненні судових витрат) (а.с. 118-119). Зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути обґрунтовані та документально підтверджені. Посилалась на практику ЄСПЛ та Верховного Суду щодо розумності розміру таких витрат. Враховуючи відсутність наданих відповідачем доказів складності справи, відсутність будь-яких фінансових документів щодо понесення витрат, їх обґрунтованості та необхідності, відсутності доказів виконаних адвокатом робіт, недобросовісність поведінки позивача щодо використання ним як колишнім працівником відповідача конфіденційної інформації, в своїх особистих, корисливих неслужбових цілях, включаючи викрадення примірників документів, що мають юридичне значення, невідповідність заявлених цін вартості однієї години ринковим цінам на послуги в м. Черкаси (200-1000 грн.), просила суд відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

2. Позиції учасників справи в судовому засіданні

2.1. В судовому засіданні представник позивача адвокат Коцар О.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у поданих заявах по суті справи. Зауважила, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідачем протягом розгляду справи не надано жодних будівельних, технічних чи фінансових документів, щоб підтверджували існування предмету договору дарування як окремого об`єкту рухомого майна. Отже, договір дарування від 14.10.2022 є удаваним та нікчемним.

В п. 9 договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022 продавець заперечує наявність споруд і будівель та нотаріально свідчить, що відносно відчужуваної земельної ділянки будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, в тому числі оренда відсутня. В п.10 продавець зобов`язується попередити про права третіх осіб на земельну ділянку, в тому числі права наймача. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За відсутності відомостей щодо наявності/відсутності телекомунікаційного майна на земельній ділянці з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації об`єктів і споруд телекомунікацій договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022, підлягає визнанню недійсним, оскільки такий правочин вчинений внаслідок обману, є удаваним, та порушує суспільний інтерес.

2.2. Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Крім того, адвокат Стратілатов К.Г. зазначив, що ОСОБА_2 придбавав земельну ділянку з метою використання у підприємницькій діяльності, хотів здавати в оренду.

ОСОБА_2 перед придбанням земельної ділянки оглядав її, його все влаштовувало і тоді, і зараз. Він бачив вежу під час огляду земельної ділянки до укладення правочину. Право власності на цю вежу не зареєстровано. Але йому було відомо, що вежа належить ПрАТ «ВФ Україна». ОСОБА_2 не влаштовує, що орендна плата не сплачується. Все інше влаштовує. Договір дарування підписано у 2022 році особисто сторонами, вони його не оскаржують. При укладенні договору ОСОБА_1 не передавала документів інших, крім договору оренди.

2.3. Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяв та клопотань не надходило.

3. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

3.1. Згідно з договором оренди нерухомого майна №_CHВ від 16.09.2019 (а.с. 11-13), ОСОБА_1 передала ПрАТ «ВФ Україна» в строкове платне користування (оренду) частину технологічного майданчика загальною площею 100 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з планом-схемою.

Згідно з п. 2.1. Договору, об`єкт оренди був наданий орендарю для встановлення обладнання базової станції мобільного зв`язку з метою здійснення орендарем господарської діяльності.

Відповідно до п.5.1. Договору, орендна плата за договором в місяць складала 5400,00 грн. без ПДВ.

Нарахування орендної плати починається з дати підписання сторонами акту приймання- передачі об`єкта оренди (п. 5.2 договору).

Орендодавець є фізичною особою, орендар є податковим агентом та на підставі ст. 18.1 Податкового кодексу України нараховує і утримує податок з доходів фізичних осіб та інші податки в установленому законодавством розмірі. Сума оплати за договором включає в себе суму податку з доходів фізичних осіб та інші податки, які будуть утримані (п. 5.9 договору).

Згідно з п. 5.10 Договору, місячна орендна плата за кожний наступний рік, починаючи з 01.01.2021 року збільшується на 7 %.

3.2. Згідно з актом приймання-передачі об`єкта оренди від 20.09.2019 (а.с. 41), ОСОБА_1 відповідно до п. 1.1. договору оренди №_CHВ від 16.09.2019 передала, а ПрАТ «ВФ Україна» в особі керівника ТЦ Черкаси Тєлєгіна О.А. прийняло об`єкт оренди, а саме частину технологічного майданчика загальною площею 100 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3.3. За Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2019 №180912379 земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0087 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 на приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 14).

3.4. Відповідно до договору дарування майна від 14.10.2022 (а.с. 15) ОСОБА_1 (Дарувальник) передала ОСОБА_2 (Обдаровуваний) безоплатно у власність (подарувала), а ОСОБА_2 прийняв у дар (у власність) належний їй технологічний майданчик, площею 100 кв.м, що знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер :01:000:0506, за адресою: АДРЕСА_1 , далі за текстом «Майно». Договір дарування укладено у зв`язку з продажем дарувальником обдаровуваному земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0506, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.10.2022, що укладений між сторонами та посвідчений нотаріусом. Право власності на майно переходить до обдаровуваного з моменту підписання цього договору. Дарувальник інформує обдаровуваного, що на момент укладення цього договору, майно перебуває в оренді на підставі договору оренди №_СНВ від 16.09.2019, що укладений між дарувальником та ПрАТ «ВФ Україна» (орендар), який згідно з п.11.6 договору оренди зберігає свою чинність для нового власника. Дарувальник зобов`язаний передати обдаровуваному договір оренди, вказаний в п.2.3 цього договору та всі документи, що з ним пов`язані.

3.5. 14.10.2022 на підставі договору купівлі-продажу № 6539 від 14.10.2022 (а.с. 16-17), посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0172 га, кадастровий номер :01:000:0506, призначену для розміщення та експлуатації об`єктів та споруд телекомунікацій, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 13611,08 грн.

3.6. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.10.2022 №312371955 (а.с. 18-19) земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0506 площею 0,0172 га на приватної власності належить ОСОБА_2 .

3.7. Суд дослідив документи, пов`язані з трудовою діяльністю ОСОБА_2 в ПрАТ «ВФ Україна» з 2010 по 2022 роки (а.с. 20-24).

Так, 02.12.2010 року між ПрАТ «МТС Україна» та ОСОБА_2 укладено трудовий договір № 4904, згідно якого ОСОБА_2 був працевлаштований на посаду інженера-енергетика.

Пунктом 3.3.7. Трудового договору заборонено працівнику як під час роботи, так і протягом 5-ти років з моменту припинення дії договору використовувати і розголошувати службову інформацію, що стала йому відомою у зв`язку з виконанням роботи у роботодавця, розголошення якої може нанести шкоду роботодавцю, іншим працівникам та контрагентам роботодавця.

Згідно з наказом №ЛС-92 від 07.02.2022 року, ОСОБА_2 звільнений з посади Інженера договірної роботи 2 категорії 28.02.2022 року.

3.8. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 березня 2024 року у справі №709/1541/23 в задоволенні позову ПрАТ «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «ВФ Україна» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою відмовлено (а.с. 48-53). У вказаному рішенні суд встановив, що предмет спірного договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022 земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0506 з предметом договору оренди нерухомого №_CHB від 16.09.2019 не є ідентичними, що предмет договору оренди в даному випадку фактично є лише однією зі складових об`єкта нерухомого майна, який був предметом спірного договору купівлі-продажу, переважне право купівлі речі може виникнути лише у того наймача, який наймав (орендував) саме цю, ідентичну річ.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 липня 2024 року у справі №709/1541/23 апеляційну скаргу представника ПрАТ «ВФ Україна» Коцар О.С. залишено без задоволення, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 березня 2024 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Позивач та відповідачі є учасниками справ №709/1541/23 та №709/1220/24.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини відмінності об`єктів договору купівлі-продажу №6539 від 14.10.2022 земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0506 та договору оренди нерухомого майна №_CHB від 16.09.2019 не підлягають доказуванню під час розгляду справи №709/1220/24.

3.9. У висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної та земельної експертизи від 19.01.2024 (а.с. 76-94) визначено значення координат досліджуваної вежі (споруди електронних комунікацій (зв`язку) пусковий комплекс КІЕ СНК СНВ за адресою: АДРЕСА_1 , технологічного майданчика площею 100 кв.м, земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:00506. Технологічний майданчик площею 76,3 кв.м, що огороджений по периметру, в плані є частиною земної поверхні, на якій розташована вежа (споруда електронних телекомунікацій (зв`язку), пусковий комплекс КІЕ СНК СНВ за адресою: АДРЕСА_1 , частково (не всією площею) поглинена (розташована) у площині земельної ділянки із кадастровим номером :01:000:0506 площею 0,0172 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Будівництво об`єкта дослідження вежі (споруда електронних телекомунікацій (зв`язку), пусковий комплекс КІЕ СНК СНВ за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до відомостей, які містяться в наданих на дослідження матеріалах тривало у період із 10 жовтня 2019 року по 07 квітня 2020 року, з урахуванням робіт по усуненню недоліків, які прийняті замовником 07 квітня 2020 року. Будівництво вежі було завершено 07 квітня 2020 року, тобто за 2 (два) роки до дати укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

4. Релевантні джерела права

4.1. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

4.2. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Положеннями статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

4.3 Разом з тим, відсутність порушеного права або оспорюваного права відповідача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (правова позиція Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17).

Так, у розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

5.Оцінка доказів та аргументів сторін

5.1. Як уже зазначалося, позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом у цій справі про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, стороною яких він не є .

Тобто у цій справі позов про визнання недійсними договорів подала особа, яка не була стороною цих договорів, - заінтересована особа.

Крім того, ПрАТ «ВФ Україна» зазначає про порушення свого права, проте не конкретизує, в чому саме полягало його порушення.

Дійсно на момент укладення спірного договору дарування від 14.10.2022, позивач орендував у ОСОБА_1 частину технологічного майданчика, загальною площею 100 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в тексті спірних договорів відсутні будь-які обмеження щодо права оренди позивача, зміна власника не припиняла договір оренди.

В п. 2.3 та 2.4 договору дарування проінформовано обдаровуваного, що на момент укладення цього договору, майно перебуває в оренді ПрАТ «ВФ Україна», зобов`язано дарувальника передати обдаровуваному договір оренди та інші, пов`язані з ним, документи.

Крім того, в п. 11.6 договору оренди від 16.09.2019 зазначено, що перехід права власності на об`єкт оренди до третіх осіб не є підставою для зміни чи припинення чинності цього договору і він зберігає чинність для нового власника об`єкту оренди на тих самих умовах.

Дослідивши обставини справи і наявні у ній докази, суд визнає недоведеним позивачем належними засобами доказування факту порушення оспорюваними договорами прав і законних інтересів ПрАТ "ВФ Україна", які підлягали би захисту у судовому порядку, а також те, які саме права позивача порушено та в який спосіб відбувається таке порушення.

Відсутність порушення прав та законних інтересів ПрАТ «ВФ Україна» цими правочинами є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі N 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі N 910/6091/19).

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування, є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

5.2. Щодо вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд висновує, що вони є похідними позовними вимогами, тому до задоволення також не підлягають.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, витрати, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи покладається на позивача та йому не відшкодовуються.

6.2 Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на користь сторони відповідача суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник сторони відповідача адвокат Стратілатов К.Г. до завершення судових дебатів заявив, що подасть докази судових витрат свого довірителя протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У зв`язку з цим, суд вважає вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу стороні відповідача на час ухвалення рішення по суті спору передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ВФ України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», код в , м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15;

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Повний текст рішення складено та підписано 28 лютого 2025 року.

Суддя І.М. Кваша