КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/6061/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025року місто Київ

справа № 753/25029/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року про повернення заяви, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті особи, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив:

встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Горлівка Донецької області.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року заяву про встановлення факту визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 19 грудня 2024 року через електронний суд ним була подана заява про встановлення факту смерті.

Вказував, що ухвалою суду першої інстанції від 20 грудня 2024 року його заяву було залишено без руху з наступних підстав: не надано доказів до заяви; подані документи не скріплені власноручним підписом заявника; не надано на підтвердження факту смерті особи лікарське освідування про смерть особи за формою №106/у; відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не надано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав; не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів; не приєднано довідки та не зазначено з яких причин неможливо одержати документ, що посвідчує даний факт; не зазначена мета становлення юридичного факту.

Зазначав, що вказаною ухвалою йому було встановлено строк п'ять днів для усунення недоліків. Згідно довідки з системи «Електронний суд», дана ухвала була доставлено до його електронного кабінету 23 грудня 2024 року, таким чином згідно правил обчислення процесуальних строків, встановлених ст. 123, ч.3 ст. 124 ЦПК України, перебіг строку на усунення недоліків розпочався 24 грудня 2024 року, а оскільки п'ятий день припав на суботу 28 грудня 2024 року, то добігав кінця в понеділок 30 грудня 2024 року.

Посилався на те, що у понеділок 23 грудня 2024 року близько 17.00 год. він особисто здав до канцелярії суду у паперовому вигляді заяву від 23 грудня 2024 року про усунення недоліків заява. Ним були роздруковані, скріплені власноручним підписом та надані суду два екземпляри заяви про встановлення факту смерті з додатками.

Вказував, що він звернув увагу суду першої інстанції на те, що саме неможливість отримати документи для реєстрації факту смерті у звичайному порядку спонукало його звернутися до суду

Зазначав, що підтвердження того, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав міститься у заяві про встановлення факту смерті в електронному суді за стандартною формою системи, яка присвоюється проставленням відповідної галочки при подачі заяви. Також, він додатково зробив це підтвердження ще раз і у заяві про усунення недоліків.

Посилався на те, що копія заяви іншій особі була направлена через систему «Електронний суд», про що в системі міститься відповідна квитанція, а також системою підтверджено наявність електронного кабінету у іншої особи.

Вказував, що ним повторно було вказано, що встановлення факту смерті необхідно для легалізації та реєстрації даного факту, що є обов'язковим відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Зазначав, що оскаржувану ухвалу було постановлено судом першої інстанції до спливу строку для усунення недоліків.

Посилався на те, що в суд першої інстанції мотивує повернення заяви тим, що в заяві зокрема не зазначено час (година) смерті, причини смерті, проте в оскаржуваній ухвалі не була вказана така причина, як не зазначення часу (години) смерті та причини смерті.

Вказував, що зазначення такої причини для повернення заяви, як ненадання документів на підтвердження факту смерті, передбачених ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» суперечить ст. 317 ЦПК України, адже вона якраз розрахована на випадки встановлення факту смерті осіб на окупованих територіях, через неможливість отримати необхідні документи у звичайному порядку і саме це є причиною звернення до суду. Такий висновок суду за даних обставин, є фактичним вирішенням заяви по суті, оскільки судом застосовано підхід, не регламентований ст. 317 ЦПК України.

Зазначав, що за умови використання електронного суду такої підстави для залишення заяви без руху як неможливість роздрукувати документи канцелярією суду, додаткової відправки заявником заяви звичайною поштою, закон взагалі не передбачає.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що недоліки заяви усунені не у цілому, а саме: у заяві не зазначена час (година) смерті, причини смерті, не надано на підтвердження факту смерті особи лікарське освідування про смерть особи за встановленої форми № 106/у, оскільки відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, або інший належний доказ підтверджуючий факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 грудня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до Дарницького районного суду міста Києва була подана заява про встановлення факту смерті.

Згідно додатків, ОСОБА_1 до вказаної заяви було додано: 1) свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; 2) паспорт ІПН НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; 3) довідка ВПО ОСОБА_1 ; 4) паспорт ІПН ОСОБА_2 ; 5) свідоцтво смерті ОСОБА_2 ; 6) фото пам'ятиник ОСОБА_2 ; 7) заява факт смерті; 8) квитанція про надсилання стороні Дарницький відділ державної РАЦС ЦМУМЮ (м.Київ).

Відповідно до акту Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Дарницького районного суду міста Києва №89186 від 19 грудня 2024 року про відсутність можливості друку додатків до листа, направлених через систему «Електронний суд», підтверджується відсутність технічної можливості друку документів, що надійшли до суду в електронному вигляді через підсистему «Електронний суд», а саме додатки до листа №1-8.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті було залишено без руху для усунення недоліків вказаної заяви, а саме вказано, що заявником не надано додані до позовної заяви документи згідно переліку додатків до заяви. Також, суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано на підтвердження факту смерті особи лікарське освідування про смерть особи за встановленої форми № 106/у; відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (позовів) з тим самим предметом та з тих самих, подані документи не скріплені власноручним підписом заявника та заявником не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

23 грудня 2024 року заявником ОСОБА_1 до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали суду від 20 грудня 2024 року, подано заяву про встановлення факту смерті в паперовому вигляді з копіями, відповідно до кількості учасників справи, до якої, згідно вказаних додатків, було долучено: 1) свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; 2) паспорт і довідка ІПН ОСОБА_1 ; 3) довідка ВПО ОСОБА_1 ; 4) паспорт і довідка ІПН ОСОБА_2 ; 5) свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 07 листопада 2023 року, видане органом «ДНР»; 6) фото з місця поховання ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

Заява, яка подається в порядку окремого провадження повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 175 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим для тієї чи іншої справи окремого провадження (статті 297, 302, 3003, 306, 311, 318, 321, 330, 335, 340, 344, 348 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті подана до суду першої інстанції через систему «Електронний суд».

Відтак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява про встановлення факту смерті від 19 грудня 2024 року подана заявником ОСОБА_1 до суду першої інстанції не скріплена власноручним підписом заявника, адже вказана заява подана через систему «Електронний суд» з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, який прирівнянюється до власноручного підпису заявника.

Також, заява про встановлення факту смерті від 23 грудня 2024 року, яка подана заявником до суду першої інстанції в паперовому вигляді, містить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Щодо твердження суду першої інстанції про те, що у заяві про встановлення факту смерті відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (позовів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що в заяві про встановлення факту смерті від 19 грудня 2024 року та заяві на виконання вимог ухвали від 23 грудня 2024 року, поданих ОСОБА_1 , останній вказував, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

А відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не зазначення заявником вказаної інформації.

ОСОБА_1 до заяви на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року було додано докази підтвердження направлення заяви до електронного кабінету іншого учасника справи, а саме: Дарницького відділу державної РАЦС ЦМУМЮ (м.Київ).

Крім того, в оскаржуваній ухвалі вказано, що недоліки заяви про встановлення факту смерті усунені не в повному обсязі, зокрема не зазначено час (година) смерті та причини смерті. Проте, як вбачається з ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року, якою заяву ОСОБА_1 залишено без руху, таких недоліків вказаної заяви в ухвалі вказано не було.

Також, на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року, ОСОБА_1 в своїй заяві було вказано, що смерть особи настала на окупованій території у м. Горлівка Донецької області, де органи України не діють, тому одержати докази про смерть особи за формою №106/у неможливо.

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявником ОСОБА_1 не були в повному обсязі усунуті недоліки заяви, встановлені ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року.

Згідно з ч.6 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: