Справа № 185/1284/25
Провадження № 2/185/3097/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

06 лютого 2025 року позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 100 000.00 грн.

Ухвалою від 10 лютого 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заяви та клопотання відповідача

Відповідач звернувся до суду з відзивом на позовну заяву у якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЯ» про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 , з 25.12.1987 р по 02.08.2007 р. працював на ш. ОСОБА_2 займаючи різні професії та посади. 02.08.2007 р. Позивач був звільнений з ш.Ювілейна за власним бажанням.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на довідки Медико-соціальної експертної комісії, а саме: серія МСЕ-ДНА-01 N302204 від 12.06.2002 року, де не вказано ступінь втрати професійної працездатності, серії ДНА-01 №404860 від 14.06.2004 р., де позивачу встановлено 35% втрати професійної працездатності.

Відповідно до пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року N 472 (далі - Правила) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Отже, відповідачем у даній категорії справ, є Пенсійний Фонд України, оскільки право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального стахування виникала за умови, що, уперше встановлена стійка втрата працездатності МСЕК у період з 1 квітня 2001 року до 01 січня 2006 року. При цьому не має значення, коли саме вони звернулися до суду.

Таким чином, згідно рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008 у справі № 1-32/2008, Закон України від 23.02.2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності 20.03.2007 року, не встановлював ретроспективно обов`язок роботодавця з відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо юридичної відповідальності, зокрема й цивільно-правової, новий закон застосовується лише тоді, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи. З урахуванням вищезазначеного, застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01 квітня 2001 року до 01 січня 2006 року. Визначальною в цьому випадку для особи є дата встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Вищевикладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14- 597цс18) та від 20.11.2019 року у справі № 210/3177/17 (провадження № 14-288цс19).

Отже, на час встановлення позивачеві втрати професійної працездатності, а саме на 12.06.2002 року, обов`язок відшкодування моральної шкоди покладався саме на Фонд соціального страхування, що узгоджується із Законом України № 1105-XIV.

Крім того суд звертає увагу на практику Дніпровського апеляційного суду, так відповідно до Постанови Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2025 р. по справі № 185/11353/24: «Матеріали цивільної справи не містять даних коли позивачу первинно встановлено ступінь втрати працездатності, в якому розмірі, за яких обставин (враховуючи, що у справі є докази отримання позивачем травми при нещасному випадку на виробництві, ще у 1999 році). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не доведені обставини отримання моральної шкоди, а саме не надані документи на підтвердження, коли та на якій підставі МСЕК йому було первинно встановлено ступінь втрати працездатності та на якому рівні (скільки %). За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Витрати на судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. О. Головін